Справа № 161/26262/25 
Провадження № 1-кп/161/89/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        18 серпня 2026 року   Луцький міськрайонний суд Волинської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 
захисника - ОСОБА_4 
обвинуваченого - ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у Луцькому міськрайонному суді Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесенего до ЄРДР за №12025030580002621 від 20.10.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне Рівненської області, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого ТзОВ «Торговий дім «Любисток», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
раніше не засуджувався
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,- 
ВСТАНОВИВ :
Угода про визнання винуватості досягнута під час судового розгляду.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 був обізнаний про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, термін дії якого неодноразово продовжувався.
Також ОСОБА_5 у силу введення воєнного стану відомо про оголошення мобілізації в Україні та запровадження обмеження виїзду за її межі військовозобов`язаних громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.
В свою чергу, ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаної особи через державний кордон України та розуміючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, вирішив сприяти у незаконному переправленні осіб поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України за грошову винагороду.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.10.2025, ОСОБА_6 , дізнавшись про намір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхати за межі України, погодився сприяти в незаконному переправленні останнього через державний кордон України поза встановленими пунктами прикордонного пропуску до Республіки білорусь за грошову винагороду в сумі 6500 доларів США, шляхом надання власного транспортного засобу, який зобов`язувався доправити останнього до місця незаконного перетину державного кордону України та порадами, з приводу місця та часу перетину кордону.
Надалі, ОСОБА_6 , 23.10.2025 близько 06 години 40 хвилин прибув до міста Луцьк Волинської області на автомобілі марки «Renault» моделі «Laguna» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та зустрівшися з ОСОБА_7 на території АЗС «WOG», що за адресою: місто Луцьк, вулиця Рівненська, будинок 22. Після чого, діючи умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на сприяння в незаконному переправленні особи через державний кордон України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розпочав рух в напрямку Камінь-Каширського району Волинської області для подальшого незаконного перетину ОСОБА_7 державного кордону України з республікою білорусь поза встановленими пунктами пропуску, однак умисел не доведено до кінця у зв`язку із затриманням о 10 год 19 хв ОСОБА_6 поблизу будинку № 55А по вулиці Береговій у селі Щитинь Камінь-Каширського району Волинської області, працівниками правоохоронних органів.
Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у сприянні в незаконному переправленні особи через державний кордон України, шляхом наданням порад та засобів, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
В судовому засіданні було поставлено на розгляд питання про затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим від 18.08.2026 року, в порядку статей 468, 469 та 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки укладено угоду про визнання винуватості та зазначені її сторони.
Відповідно до даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України, зазначено беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням положень ч.1, ч.2 ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 4 (чотири) роки із покладених обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Обвинуваченим та його захисником висловлена згода на призначення зазначеного покарання.
Прокурор в судовому засіданні угоду про визнання винуватості, укладену 18.08.2026 року між ним: прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5  підтримав та просив її затвердити.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, та підписи сторін.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод", під беззастережним визнанням винуватості підозрюваним/обвинуваченим слід розуміти безумовне (повне) визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення.
Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Згідно із ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Крім того, відповідно до ч. 4ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.
Відповідно змісту Рішення у справі «Нацвлішвілі і Тогонідзе проти Грузії» від 29.04.2014 року Європейський суд з прав людини вказує, що угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними.
З огляду на вказане, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , що передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , що передбачені ст. 66 КК України, не встановлено.
Відтак, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним положеннями ст.ст.50,63,65,70,75,76,77 КК України, а також санкція ч. 3 ст. 332 КК України.
Враховуючи ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження, щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення та наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого судового провадження, а також те, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване правопорушення вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його бездоганну поведінку під час досудового та судового слідства, відсутність збитків та завданої шкоди, особисто перерахував 285000 (двісті вісімдесят п`ять тисяч) гривень на підтримку Сил оборони України, а саме військової частини НОМЕР_2 , про що надано квитанцію банку про переказ грошових коштів, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без реального відбування покарання, із застосуванням ч.1, ч.2 ст.69 КК України (перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті), а саме пробаційного нагляду із покладенням наступних обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Таким чином, підстав, які б перешкоджали затвердженню угоди про визнання винуватості, укладеної 18.08.2026 року між прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 29 жовтня 2025 року.
Речові докази: мобільний телефон марки «ОРРО», що зберігається в камері схову речових доказів Луцького РУП ГУНА, транспортний засіб марки «Renault», що зберігається на спеціальному майданчику ЦЗ ГУНП у Волинській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що зберігається в матеріалах кримінального провадження-повернути власнику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 373, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості ОСОБА_5 - затвердити. 
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та призначити покарання, із застосуванням положень ч.1, ч.2 ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 29 жовтня 2025 року.
Речові докази: мобільний телефон марки «ОРРО», що зберігається в камері схову речових доказів Луцького РУП ГУНА, транспортний засіб марки «Renault», що зберігається на спеціальному майданчику ЦЗ ГУНП у Волинській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що зберігається в матеріалах кримінального провадження-повернути власнику. 
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4.6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя:
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарад чий кімнаті.
Суддя: