П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року м. Київ

Справа № 755/13637/25
Провадження № 22-ц/824/8912/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач  Товариство з обмеженою відповідальністю 
«Фінансова компанія «Фінтраст Україна»
відповідач  ОСОБА_1  

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 6884595 від 21 липня 2023 року.
Позов було мотивовано тим, що 21 липня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 6884595, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 22 800,00 грн строком на 360 днів, з датою останнього платежу 15 липня 2024 року.
Позивач зазначав, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором та перерахував відповідачу кредитні кошти на платіжну картку. Водночас відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав.
З матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2023 року відповідач здійснив платіж у розмірі 544,46 грн, з яких 521,78 грн зараховано як погашення процентів, а 22,68 грн як погашення тіла кредиту. 08 вересня 2023 року відповідач здійснив платіж у розмірі 11 354,38 грн, який позивачем зараховано в рахунок погашення процентів.
27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 6884595 від 21 липня 2023 року.
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 82 608,85 грн, з яких: 22 777,32 грн заборгованість за тілом кредиту, 37 621,30 грн проценти за користування кредитом, а також 22 210,23 грн проценти, нараховані позивачем за 49 календарних днів з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 рокупозов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22 777,32 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 37 621,30 грн, що разом складає 60 398,62 грн (шістдесят тисяч сто триста дев`яносто вісім гривень шістдесят дві копійки).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 1 773,20 грн (одна тисяча сімсот сімдесят три гривні двадцять копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 2 928,00 грн (дві тисячі дев`ятсот двадцять вісім гривень ).
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 21 липня 2023 року було укладено електронний договір № 6884595 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 22 800,00 грн строком на 360 днів, а останньою датою платежу визначено 15 липня 2024 року. Суд першої інстанції також установив факт перерахування кредитних коштів відповідачу, здійснення ним часткових платежів 12 серпня 2023 року та 08 вересня 2023 року, а також перехід до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за договором факторингу від 27 травня 2024 року.
При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач довів наявність заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 777,32 грн та за процентами у розмірі 37 621,30 грн, а всього на суму 60 398,62 грн, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.
Відмовляючи у стягненні додатково нарахованих процентів за 49 календарних днів за період з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року у розмірі 22 210,23 грн, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором факторингу у розмірі 60 398,62 грн, яка складалася з 22 777,32 грн тіла кредиту та 37 621,30 грн нарахованих процентів, тоді як право вимоги на стягнення з відповідача процентів за період після укладення договору факторингу у заявленому розмірі 22 210,23 грн позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, а законність такого додаткового нарахування не доведено. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив із часткового задоволення позову на 73,20 %, у зв`язку з чим стягнув із відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1 773,20 грн. Крім того, оцінивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із критеріїв реальності, необхідності, розумності та співмірності таких витрат, визначив їх обґрунтований розмір у сумі 4 000,00 грн та стягнув із відповідача пропорційно до задоволеної частини позову 2 928,00 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів, нарахованих за період з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно визначив обсяг заборгованості, оскільки не врахував, що строк кредитування за договором становив 360 днів, а тому проценти за період з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування, до дати останнього платежу - 15 липня 2024 року. Позивач вважає, що оскільки умовами договору передбачено стандартну процентну ставку 1,99 % на день, а відповідач не виконав умов для застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів за стандартною ставкою є правомірним.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 липня 2026 року справу призначено до розгляду.
Апеляційну скаргу подано у частині незадоволених позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується а тому суд апеляційної інстанції переглядає справу лише в оскаржуваній частині.

Згідно з частиною тринадцятою ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено у, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Встановлено, шо 21.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний Договір №6884595 про надання споживчого кредиту. Вказаний кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.
Згідно з умовами пунктів 1.3, 1.4 Договору про надання споживчого кредиту №6884595 від 21.07.2023 року: Сума кредиту (загальний розмір) складає: 22 800 грн; Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 24 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору.
Як убачається з Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до цього Договору, датою останнього платежу є - 15.07.2024.
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 22 800,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» про організацію переказу грошових коштів на платіжні картки клієнтів ТОВ «Авентус Україна». (а.с.84-88)
Окрім того, укладаючи Договір про надання споживчого кредиту №6884595 від 21.07.2023 року, сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах.
Так, згідно пункту 1.5.1. Договору про надання споживчого кредиту №6884595 від 21.07.2023 року, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, а саме - 360 днів.
Згідно пункту 1.5.2., сторони погодили, що знижена процентна ставка 0,100 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 14.08.2023 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
12.08.2023 відповідач здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 544,46 грн, з яких 521,78 грн. позивач зарахував в якості погашення заборгованості з оплати процентів, а 22,68 грн - в якості погашення заборгованості з оплати тіла кредиту.
08.09.2023 відповідач здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 11354,38 грн, які позивач зарахував в якості погашення заборгованості з оплати процентів.
Позивачем нараховано проценти за 49 календарних днів (27.05.2024 - 14.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 22777,32 грн * 1,99% = 453,27 грн*49 календарних днів = 22210,23 грн.
Підпунктом 3 п. 4.1. Договору про надання споживчого кредиту№6884595 від 21.07.2023 року передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача.
Судом встановлено, що 27.05.2024 року ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу № 27.05/24-Ф відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги, зокрема до ОСОБА_2 про що його було повідомлено електронним листом на електронну пошту, вказану ним у договорі.
Згідно з п. 1.2 договору факторингу права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості.
Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №6884595 від 21.07.2023 року.
Відповідно до картки обліку договору (Розрахунок заборгованості), позивачем розрахована наступна заборгованість відповідача за Договором №6884595 від 21.07.2023 року: по тілу кредиту в розмірі 22 777,32 грн, за процентами зниженими - 544,44 грн, за процентами стандартними - 48 953,02 грн, що в загальному розмірі складає 60 398,62 грн. Позивач включив у розрахунок заборгованості сплачені відповідачем грошові кошти у розмірі 11 8988,44 грн, з яких 22,68 грн позивач зарахував в якості погашення заборгованості з оплати тіла кредиту, а 11 876,16 грн - зарахував в якості погашення заборгованості з оплати процентів. (а.с.99-115).
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, що склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Разом з тим свобода договору у споживчому кредитуванні не є абсолютною, оскільки умови договору про споживчий кредит мають відповідати імперативним приписам спеціального закону, який спрямований на захист споживача як слабшої сторони відповідних правовідносин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що, визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити, на які потреби було надано кредит та чи здійснювалося кредитування з метою задоволення боржником особистих, економічних і побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалося на споживчі потреби, суд повинен застосувати до таких правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.
У цій справі договір № 6884595 від 21 липня 2023 року прямо визначений сторонами як договір про надання споживчого кредиту, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про споживче кредитування».
З матеріалів справи вбачається, що умовами договору передбачено стандартну процентну ставку 1,99 % на день, яка застосовується в межах строку кредитування. Саме з використанням цієї ставки позивач здійснив нарахування процентів за 49 календарних днів з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року в сумі 22 210,23 грн.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що зазначений період припадає на строк дії кредитного договору, оскільки за умовами договору строк кредитування становив 360 днів, а датою останнього платежу визначено 15 липня 2024 року. Отже, сам по собі висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні процентів за цей період без перевірки їх розміру з урахуванням спеціального законодавства не може вважатися повним та обґрунтованим.
Водночас колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про можливість стягнення таких процентів саме за ставкою 1,99 % на день.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема щодо визначення денної процентної ставки та встановлення її максимального розміру.
Відповідно до пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %, протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Отже, з урахуванням дати набрання чинності Законом № 3498-IX, період з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року припадає на період дії тимчасового обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1,5 %.
Таким чином, нарахування позивачем процентів за цей період за ставкою 1,99 % на день суперечить імперативному обмеженню, встановленому Законом України «Про споживче кредитування», а тому в цій частині заявлений розрахунок підлягає коригуванню.
Заборгованість за процентами за 49 календарних днів з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року підлягає визначенню із застосуванням максимально допустимої денної процентної ставки 1,5 %, а саме: 22 777,32 грн ? 1,5 % = 341,66 грн за один день; 341,66 грн ? 49 днів = 16 741,34 грн.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення процентів за період з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року підлягають частковому задоволенню у розмірі 16 741,34 грн, а в частині стягнення різниці між заявленою сумою 22 210,23 грн та сумою, обчисленою з урахуванням обмеження денної процентної ставки, тобто 5 468,89 грн, слід відмовити.
Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 77 139,96 грн, з яких: 22 777,32 грн заборгованість за тілом кредиту, 37 621,30 грн проценти, нараховані до відступлення права вимоги, та 16 741,34 грн проценти за 49 календарних днів з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року, обчислені з урахуванням обмеження, передбаченого Законом України «Про споживче кредитування».
Доводи апеляційної скарги про те, що проценти підлягають стягненню в повному заявленому розмірі за ставкою 1,99 % на день, є частково обґрунтованими лише щодо самого права позивача на нарахування процентів у межах строку кредитування, однак не спростовують обов`язку суду застосувати імперативні обмеження спеціального закону щодо максимальної денної процентної ставки.
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості шляхом збільшення суми стягнення з 60 398,62 грн до 77 139,96 грн.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Щодо судових витрат колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги заявлено на суму 82 608,85 грн, задоволенню підлягають вимоги на суму 77 139,96 грн, що становить 93,38 % від заявленої суми.
Оскільки за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 262,03 грн.
Крім того, за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.
Предметом апеляційного перегляду була відмова суду першої інстанції у стягненні процентів за 49 календарних днів у розмірі 22 210,23 грн. За результатами апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для додаткового стягнення процентів у розмірі 16 741,34 грн, що становить 75,38 % від суми вимог, заявлених в апеляційному порядку.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги у розмірі 2 738,89 грн.
В апеляційній скарзі представник позивача ТОВ ФК «Фінтраст Україна» адвокат Крюкова М.В. просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8000 грн.
За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Представництво ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснюється адвокатом Крюковою М.В. на підставі договору № 07/07-2024 від 07.07.2022 про надання правової (правничої) допомоги та ордеру, що відповідає приписам ч.4 ст.62 ЦПК України, відповідно до якої повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Так, у матеріалах справи міститься: копія договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 про надання правової (правничої) допомоги, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М.В.; копія ордеру №1927378 від 04.03.2026, копія рахунку по сплаті за написання та подання апеляційної скарги р/ф№01/03 від 04.03.2026, звіт про надання праової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07.07.2022.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Оцінивши надані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на правову допомогу та визначаючи суму відшкодування в цій частині, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності та співмірності їхнього розміру і, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, складність справи, час, витрачений на підготовку документів та обсяг виконаних робіт, непропорційність розміру витрат сумі позову, суд вважає, що за обставинами цієї справи відповідатиме наведеним критеріям розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6263,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2026 року змінити в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 6884595 від 21 липня 2023 року у загальному розмірі 77 139 грн 96 коп., з яких, заборгованість за тілом кредиту 22 777 грн 32 коп., заборгованість за процентами 37 621 грн 30 коп., проценти за період з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року, обчислені з урахуванням обмеження максимальної денної процентної ставки, 16 741 грн 34 коп.
В іншій частині позовних вимог про стягнення процентів за період з 27 травня 2024 року до 14 липня 2024 року - відмовити.
Змінити рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2026 року в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 262 грн 03 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 738 грн 89 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу в розмірі 6263.20 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише з підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна