ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року
м. Київ
справа № 757/32192/25-к
провадження № 51-3886км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року.
Зміст оскарженого судового рішення
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 62023000000000707 від 22 серпня 2023 року, до дванадцяти місяців.
На зазначену ухвалу захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника на вказану ухвалу слідчого судді, у зв`язку з тим, що скарга подана на судове рішення, яке згідно зі ст. 309 КПК не підлягає оскарженню.

Вимоги, викладені у касаційній скарзі, і узагальнені доводи особи, які її подала
У касаційній скарзі захисник не погоджується з ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року, вважаючи її незаконною, ставить питання про її скасування і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Крім того, просить постановити окрему ухвалу за наслідком виявлених з боку суду, прокурора та органу досудового розслідування свавільних порушень прав, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
На обґрунтування своїх вимог стверджує, що слідчим суддею по суті прийнято рішення не про продовження строків досудового розслідування, а про їх поновлення, оскільки до повідомлення особі про підозру у цьому провадженні такі строки сплинули 01 січня 2022 року (з огляду на те, що провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 62023000000000707 від 22 серпня 2023 року, було виділено з провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 62021000000000999 від 06 грудня 2021 року, і саме з моменту початку розслідування в останньому відраховуються строки досудового розслідування у виділеному провадженні).
Вважає, що суд апеляційної інстанції мав, керуючись настановами Верховного Суду, переглянути ухвалу слідчого судді як рішення, що не передбачене КПК.
Вказує, що суд апеляційної інстанції, закриваючи апеляційне провадження за скаргою захисту, не навів жодного мотиву позбавлення права на апеляційне оскарження та відповіді на питання щодо твердженням про те, що дійсна суть ухвали полягала не у продовженні строку досудового розслідування, а у його поновленні, що суперечить положенням ч. 5 ст. 294 КПК.
Крім того, зазначає, що судом апеляційної інстанції вирішено питання стосовно відводу судді ОСОБА_8 незаконним складом суду.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримала касаційну скаргу, просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив залишити без зміни оскаржуване рішення, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно із положеннями ч. 3 ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено у частинах 1 та 2 ст. 309 КПК.
За приписами ч. 3 ст. 309 КПК, інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Відповідно до ч. 9 ст. 295-1 КПК ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування оскарженню не підлягає.
У силу ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Якщо після відкриття апеляційного провадження (у випадку оскарження ухвали слідчого судді - після призначення судового засідання) буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. 
Такий висновок щодо застосування норм права, сформульовано в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (провадження № 51-598 кмо 19, справа № 569/17036/18).
Цей висновок ґрунтується на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15 липня 2026 року № 6-р(II)/2026 зауважив, що «в пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України особі гарантовано безумовне право на апеляційний перегляд її справи по суті, але не встановлено таких самих за змістом і обсягом гарантій апеляційного оскарження тих процесуальних судових рішень, якими вирішуються окремі питання кримінального провадження.
У Рішенні від 21 липня 2026 року № 8-р(II)/2026 Конституційний Суд України вказав, що право на судовий захист, зокрема в аспекті доступу до суду апеляційної інстанції для апеляційного оскарження тих процесуальних судових рішень, якими вирішуються окремі питання кримінального провадження, не є абсолютним.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
У даному конкретному випадку заборона на оскарження ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування прямо передбачена ч. 9 ст. 295-1 КПК.
Поряд з цим колегія суддів вважає, що підстави для застосування приписів ч. 6 ст. 9 КПК щодо загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК, відсутні.
Крім того, як визначено ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (Рішення у справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року).
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням, не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя та не може вважатися порушенням конституційних прав.
Також Верховний Суд вважає нерелевантним посилання захисника на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року (справа № 757/49263/15-к), постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (провадження № 13-19 кс 18, справа № 237/1459/17, провадження № 13-16 cво 18, справа 243/6674/17), постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 травня 2021 року (провадження № 51-3335 кмо 20, справа № 646/3986/19), які стосуються застосування приписів ч. 4 ст. 399 КПК у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена КПК.
Натомість, у цьому кримінальному провадженні стороною захисту скарга була подана на ухвалу слідчого судді, яка постановлена у порядку ст. 295-1 КПК, тобто в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом.
Не погоджується колегія суддів і з позицією сторони захисту, яка полягає у намаганні визнати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року за своєю суттю не рішенням про продовження строку досудового розслідування, а не передбаченим КПК рішенням про поновлення строків досудового розслідування.
Як убачається з наявних у суду касаційної інстанції матеріалів провадження, після повідомлення 18 січня 2025 року ОСОБА_7 про підозру почав спливати встановлений пунктом 4 ч. 3 ст. 219 КПК двомісячний строк досудового розслідування. Постановою заступника Генерального прокурора від 17 березня 2025 року цей строк продовжений до 3 місяців, а ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців.
Вказані процесуальні рішення, а також повідомлення про підозру, не визнавались незаконними і не були скасовані у передбаченому законом порядку, а отже слідчий суддя, отримавши належним чином мотивоване клопотання прокурора про продовження строків досудового розслідування до 12 місяців, діяв у межах та спосіб, передбачений ст. 295-1 КПК.
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про порушення порядку вирішення відводу судді апеляційного суду.
Адвокат вважає, що у випадку закриття апеляційного провадження у зв`язку з помилковим його відкриттям має застосовуватися процедура, передбачена першим реченням ч. 1 ст. 81 КПК.
Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 31 КПК кримінальне провадження в апеляційному порядку здійснюється судом колегіально судом у складі не менше трьох суддів, при цьому кількість суддів має бути непарною.
У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
Отже, оскільки за результатами касаційної перевірки Судом не встановлено порушення вимог кримінального процесуального закону, касаційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року - без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3