ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

13 липня 2026 року	Справа №160/12300/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу №160/12300/26 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ: 21910427), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33004, м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, буд. 7, код ЄДРПОУ: 21084076) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
08 травня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 №046150011110 від 19.03.2026 року Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: 1) з 02.02.1979 по 11.10.1980 згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 від 02.02.1980; 2) з 25.10.1982 по 08.12.1983; з 26.12.1983 по 03.01.1986 згідно вкладишу до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту права на її виникнення – з 11.03.2026 року.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії позивачу, оскільки протиправно не зараховано період трудової діяльності відповідно до трудової книжки та вкладишу до трудової книжки через недоліки їх оформлення. 
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/12300/26 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/12300/26, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
01 червня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від відповідача-2 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-2 проти позову заперечує в повному обсязі та повторює виклад спірного рішення, також вказує, що допущено порушення вимог заповнення трудової книжки.
Відповідач-1 правом на подання відзиву не скористався, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримав завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням відповідача-2 від 19.03.2026 року №046150011110 відмовлено позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж становить - 18 років 9 місяців 2 дні. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки та вкладишу до трудової книжки через недоліки їх оформлення, а саме щодо періоду з 02.02.1979 по 20.01.1981, зазначено про відсутність інформації про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьований час, також зазначено, що до страхового стажу не враховано періоди трудової діяльності згідно вкладишу трудової книжки НОМЕР_3 без дати видачі, оскільки серед поданих документів відсутня трудова книжка записи якої передують записам вкладишу.
Вважаючи таке рішення відповідача-2 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Щодо періоду роботи з 02.02.1979 року по 11.10.1980 року.
Цей період у формі РС-право позивача відсутній. 
В трудовій книжці колгоспника позивача від 02.02.1980 року №187 наявні наступні записи: 
1) 02.02.1980 року – запис за 1979 рік, відпрацьовано 150 днів з 200;
2) 20.01.1981 року – запис за 1980 рік, відпрацьовано 271 днів з 250. 
Відповідач в спірному рішенні визначав лише період з 02.02.1979 року по 20.01.1981 року, не зарахувавши його через відсутність інформації про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні. 
При цьому відповідач прямо вказує відомості про трудову книжку колгоспника від 02.02.1980 року №187, а також у відзиві не заперечив проти змісту такої трудової книжки, наданої разом з позовною заявою. 
Суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в рішенні, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави.
При цьому, адміністративний суд не наділений повноваженням змінювати мотиви, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення, тобто втручатися у дискрецію останнього в частині вибору правового обґрунтування прийнятого ними рішення, яке може бути предметом судового оскарження.
Це означає, що адміністративний суд перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень виключно в межах тих підстав, обставин і доводів, які зазначені безпосередньо в оскаржуваному рішенні, а не ті, що були виявлені пізніше.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.06.2026 року у справі №300/4750/24. 
Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.07.2023 року у справі №813/2901/18.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.01.2023 року у справі №520/6006/21.
У спорах правомірності рішень чи діянь тягар доказування покладається саме на суб`єкта владних повноважень, а не на позивача.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.04.2023 року у справі №809/1879/16, 29.03.2023 року у справі №620/19132/21.
На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.01.2023 року у справі №520/6006/21.
Отже, відповідач не зарахував спірний період (як складову більшого незарахованого періоду) з підстав відсутності певної інформації. 
В матеріалах справи наявна копія трудової книжки, згаданої відповідачем. Така трудова книжка містить інформацію, про відсутність якої стверджував відповідач. Розумні пояснення з цього питання відповідачем не надано, в т.ч. попри те, що це було основним аргументом позовної заяви в цій частині. 
Таким чином, відмова в зарахуванні спірного періоду є протиправною. 
Водночас, сам позивач у позовній заяві вказував, що при невідпрацюванні встановленого мінімуму вихододнів належить здійснювати пропорційне зарахування. Відповідач наразі відповідних розрахунків не проводив, оскільки не перейшов до вирішення відповідного питання з огляду на безпідставне зауваження щодо відсутності певної інформації у трудовій книжці. 
Як наслідок, належним та ефективним способом захист прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правової оцінки суду, в т.ч. враховуючи, що в трудовій книжці від 02.02.1980 року №187 присутня інформація про встановлений мінімуму трудової участі у господарстві (стовбець «встановлений мінімуму трудоднів») та фактично відпрацьовані вихододні (стовбець «кількість відроблений людино-днів за рік»). 
Щодо періодів з 25.10.1982 року по 08.12.1983 року, з 26.12.1983 року по 03.01.1986 року. 
Ці періоди у формі РС-право позивача відсутні. 
У спірному рішенні відповідача вказано про неврахування трудової діяльності згідно вкладишу до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 , оскільки відсутня трудова книжка, записи якої передують записам вкладишу. 
В матеріалах справи наявний вкладиш в трудову книжку колгоспника НОМЕР_3 , в якому наявні записи про роботу з 25.10.1982 року по 08.12.1983 року, з 26.12.1983 року по 03.01.1986 року. 
Відповідно до п. 1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок», затвердженої Наказом Міністерство праці України, Міністерство юстиції України, Міністерство соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі – Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно п. 2.2. Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
Згідно п. 3.1. Інструкції №58 у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. 
Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. 
Вкладиш без трудової книжки недійсний.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані вкладиша до трудової книжки позивача в частині спірного періоду містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені у ній відповідачами недоліки, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні значеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії
Тотожне правозастосування здійснене Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 22.05.2026 року у справі №380/22958/24, Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 29.01.2026 року у справі №560/765/25. 
При цьому суд звертає увагу на зміст наданого вкладишу – фактично він є не вклеєним аркушем, а окремим документом, який повторює трудову книжку. Відповідно, відповідач-2 не врахував важливі характеристики наданого йому документу. 
Подібне за змістом правозастосування здійснене Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 31.03.2026 року у справі №240/17107/25. 
Таким чином, відповідні періоди мають бути оцінені відповідачем-2 належним чином, без зауважень до документа як такого, в якому відповідні записи містяться. 
Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі №580/4012/19.
Більш того, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії або у зарахуванні відповідного періоду роботи у стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.01.2024 року у справі №560/5001/21.
Отже, незарахування спірних періодів є протиправним. 
Водночас, відповідачем-2 не надавалася оцінка записам згаданого вкладишу, не досліджувалися відповідні записи і судом, оскільки спірне рішення ухвалено не в зв`язку з такими записами та не щодо таких записів, а щодо вкладишу як неналежного джерела відомостей про робочий стаж позивача. Наприклад, відповідач-2 не досліджував питання наявності пільгового стажу або стажу, який зараховується з урахуванням кратності, не мав можливості через власну протиправну поведінку реалізувати повноваження щодо перевірки записів трудової книжки, не розраховував страховий стаж позивача з вкладишу.
Відповідно, належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правової оцінки суду, в т.ч. не висуваючи вже досліджених судом зауважень до вкладишу. 
Якщо для вирішення питання орган влади повинен здійснити оцінку документів, перевірити їх відповідність, витребувати додаткові відомості, усунути розбіжності або використати інші інструменти, що належать до його компетенції, суд не вправі підміняти собою адміністративний орган, а має лише зобов`язати його розглянути заяву та ухвалити рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 08.12.2025 року у справі №420/13975/24. 
З цих підстав суд визнає спірне рішення відповідача протиправним, в зв`язку з чим воно підлягає скасуванню. 
Водночас, зобов`язання на вчинення дій належить покладати на того суб`єкта, поведінка або рішення якого визнається протиправною. 
Аналогічне правозастосування здійснене у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.04.2024 року у справі №460/38580/22, від 19.05.2024 року у справі №240/505/24.
Тотожне правозастосування здійснене і Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 27.11.2024 року у справі №340/3630/24, від 11.03.2025 року у справі №160/30856/24.
Отже, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до відповідача-1. З метою ефективного захисту прав позивача суд здійснює вихід за межі позовних вимог та задовольняє відповідну позовну вимогу до відповідача-2. 
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1331,20 грн, що підтверджується платіжним документом від 07.05.2026 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 як суб`єкта владних повноважень, протиправність рішення якого встановлена в ході судового розгляду.
Судовий збір належить стягнути у повному розмірі, оскільки основна позовна вимога задоволена повністю. 
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №640/9717/19.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ: 21910427), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33004, м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, буд. 7, код ЄДРПОУ: 21084076) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.03.2026 року №046150011110 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.03.2026 року з урахуванням трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 від 02.02.1980 року №187, вкладиша до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 , а також з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33004, м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, буд. 7, код ЄДРПОУ: 21084076) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 гривень (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко