Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 р. 	Справа № 520/1621/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Мінаєвої К.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/1621/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі № 520/1621/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022 ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 березня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2024 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022 ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 коп.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 по справі № 520/1621/25 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі № 520/1621/25 - скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 березня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2024 року.
Ухвалено в цій частині постанову, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 22 липня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 22 липня 2024 року.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.03.2024 по 21.07.2024 - залишено без розгляду.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі № 520/1621/25 - залишено без змін.
Від позивача до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконання рішення суду, в якій остання просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати до суду у 10-денний строк звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі № 520/1621/25.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 по справі №520/1621/25 заяву позивача про встановлення судового контролю за виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022 ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) у двомісячний строк після набрання чинності ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі № 520/1621/25.
У задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовлено.
26.12.2025 відповідачем до суду першої інстанції подано звіт про виконання судового рішення, в якому останній просив суд першої інстанції прийняти та затвердити звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі № 520/1621/25.
В обґрунтування вказаного звіту повідомив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі № 520/1621/25 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 ГУ ПФУ в Харківській області здійснено ОСОБА_1 з 22.07.2024 індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796. Пенсію позивачу встановлено у розмірі 16126,95 грн, доплата за період з 22.07.2024 по 31.12.2025 становить 12897,72 грн. 
Вказав, що виплата перерахованої пенсії та нарахованої різниці в пенсії за судовими рішеннями провадиться відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 14.07.2025. Отже, виплата коштів позивачу на виконання рішення суду здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 по справі № 520/1621/25 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення по справі № 520/1621/25.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі №520/1621/25 з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі №520/1621/25 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Харківській області у строк протягом двох місяців з дня отримання цієї ухвали.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 по справі № 520/1621/25 - скасовано. Прийнято постанову, якою справу № 520/1621/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.12.2025.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення по справі №520/1621/25.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі №520/1621/25 з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі №520/1621/25 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківській області у строк протягом двох місяців з дня отримання цієї ухвали.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати повністю ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 по справі № 520/1621/25 та ухвалити нове рішення, яким накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2026р.", встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк для подання звіту до Харківського окружного адміністративного суду про виконання рішення від 27.05.2025 у справі № 520/1621/25.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для прийняття звіту у даній справі є помилковим, так як до спірного звіту відповідачем не додано належних відомостей щодо виконання судового рішення у даній справі. Так, зокрема, пенсійним органом не долучено розрахунку доплати до пенсії за період з 22.07.2024 по 31.12.2025, тобто не підтверджено правильність нарахування доплати до пенсії у сумі 12897,72 грн.
Вказувала, що відповідачем не надані до суду першої інстанції документи, якими підтверджується факт неможливості виплати пенсії позивачу у перерахованому розмірі у зв`язку з недостатністю коштів, передбачених у плані доходів та видатків відповідача.
З огляду на невиконання відповідачем рішення суду у даній справі у повному обсязі, наполягає на наявності підстав для накладення на керівника ГУ ПФУ штрафу.
Відповідач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених у ній доводів, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 по справі № 520/1621/25 – залишити без змін. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що у поданому відповідачем звіті зазначено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі №520/1621/25 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі №520/1621/25, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 з 22.07.2024 здійснено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796. Пенсію ОСОБА_1 з 22.07.2024 встановлено в розмірі 16126,95 грн. та розраховано при заробітній платі для обчислення пенсії 36812,02 грн. (з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування враховується для обчислення пенсії за три попередні роки 2020 - 2022 роки, до якого застосовано коефіцієнт 1,0796, у розмірі 13210,75 грн. (12236,71*1,0796). Доплата пенсії за період з 22.07.2024 по 31.12.2025 становить 12897,72 грн. Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 № 1152 Деякі питання бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік. Механізм фінансування з бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік видатків на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішенням суду, який передбачає здійснення виплат за окремими напрямами у розрізі джерел їх виплати визначено пунктом 25 розділу Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік. Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. Доплата пенсії за період з 22.07.2024 по 31.12.2025 становить 12897,72 грн. В листопаді 2025 року виплачено 12359, 53 грн.
Так, разом зі звітом до суду надано рішення про здійснення перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі №520/1621/25 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі №520/1621/25. Щодо здійснення виплати заборгованості відповідачем вказано, що виплата перерахованої пенсії та нарахованої різниці в пенсії за судовими рішеннями провадитиметься відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 14.07.2025. Вказаний Порядок застосовується до рішень судів, які набрали законної сили після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 (з 17.07.2025). 
Отже, виплата коштів позивачу на виконання рішення суду здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Приймаючи звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення по справі №520/1621/25, суд першої інстанції виходив з того, що звіт ГУ ПФУ в Харківській області складений з дотриманням статті 382-2 КАС України та містить наведення обґрунтованих обставин, які ускладнюють виконання судового рішення (відсутність фінансування) та заходів, які вжиті відповідачем для виконання судового рішення (обліковано заборгованість в Пенсійному фонді, подано звернення до Пенсійного фонду України щодо виплати заборгованості пенсії, нарахованої на виконання рішення суду).
Разом з цим, оскільки відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд вважав наявними підстави для встановлення Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області нового строку для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі №520/1621/25 з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі №520/1621/25 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківській області у строк протягом двох місяців з дня отримання цієї ухвали
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
На виконання приписів статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
На підставі аналізу статей 3, 8, частин 1, 2 статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З 19 грудня 2024 року набрав чинності Закон України від 21 листопада 2024 року № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі - Закон № 4094-ІХ), яким статтю 382 КАС України викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
При цьому, згідно із пунктом 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4094-IX, справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Так, згідно із частинами 1 та 2 статті 382 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX), суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частини 1-3 статті 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали, та не перевищує трьох місяців.
Розгляд звіту про виконання судового рішення повинен бути здійснено судом з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом № 4094-ІХ, в порядку письмового провадження.
Усталеною судовою практикою сформовано правову позицію, відповідно до якої для застосування інституту судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами обставин вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 травня 2021 року у справі № 9901/598/19, які були підтримані в ухвалі від 03 березня 2025 року по справі 160/5259/20.
Колегією суддів встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 по справі № 520/1621/25 набрало законної сили 08.09.2025 за наслідками апеляційного перегляду.
На виконання рішення суду у даній справі відповідач зобов`язаний був здійснити з 22 липня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 22 липня 2024 року
Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу перерахунку пенсії, відповідачем здійснено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796. Пенсію ОСОБА_1 з 22.07.2024 встановлено в розмірі 16126,95 грн. та розраховано при заробітній платі для обчислення пенсії 36812,02 грн. (з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування враховується для обчислення пенсії за три попередні роки 2020 - 2022 роки, до якого застосовано коефіцієнт 1,0796, у розмірі 13210,75 грн. (12236,71*1,0796). Доплата пенсії за період з 22.07.2024 по 31.12.2025 становить 12897,72 грн.
Крім того, окрім попередньо викладених у звіті від 29.12.2025 обставин, зазначено, що загальна сума заборгованості з 22.07.2024 до 31.03.2026 складає 13974,10 грн, у листопаді 2025 року виплачено 12359,53 грн, у лютому 2026 виплачено 538,19 грн. 
Станом на 13.03.2026 заборгованість склала 1076,38 грн.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що з метою виконання рішення суду у даній справі, відповідачем направлено лист до Пенсійного фонду України від 27.02.2026, в якому просив виділити кошти на виплату проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду у даній справі.
Відповідно до Плану доходів і видатків головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на 2026 рік, затвердженого Головою правління Пенсійного фонду України 24 лютого 2026 року, видатки за рахунок коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування: на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), перерахованих на виконання рішень суду, передбачені у сумі 24941,4 тис грн; на погашення заборгованості з виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) на виконання ретроспективних судових рішень - у сумі 24102,1 тис грн; за рахунок коштів Державного бюджету України: на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), перерахованих на виконання рішень суду, передбачені у сумі 44511,5 тис грн; на погашення заборгованості з виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) на виконання ретроспективних судових рішень - у сумі 23825,0 тис грн.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає фактів умисного невиконання рішення суду відповідачем або недобросовісності, які б свідчили про свідоме ухилення ГУ ПФУ від виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.205 по справі № 520/1621/25.
З цього приводу слід зазначити, що грошові кошти у вигляді заборгованості з пенсійних виплат, які належать позивачу, не є власністю ГУ ПФУ та не знаходяться на її рахунках. Фактично, у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України, після отримання коштів від їх головного розпорядника. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування відповідної бюджетної програми не залежить від волі пенсійного органу.
Колегія суддів враховує, що у постанові від 24.07.2023 по справі № 420/6671/18 Верховний Суд зазначив, що фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас, стягнення з суб`єкта владних повноважень коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.
У постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 804/2076/17 викладена наступна позиція Верховного Суду: «Сам факт відсутності певного результату не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи».
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем вживаються заходи для виплати позивачу заборгованості, зокрема, шляхом направлення відповідних запитів до органів вищого керівництва, які є головними розпорядниками відповідних коштів, отже суд першої інстанції вірно виснував про наявність підстав для прийняття звіту ГУ ПФУ у Харківській області.
Колегія суддів зауважує, що згідно з частиною 11 статті 382-3 КАС України, якщо судом прийнято звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про прийняття звіту ГУ ПФУ в Харківській області про виконання рішення по справі №520/1621/25 та встановлення відповідачу нового строку для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі №520/1621/25 з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі №520/1621/25 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківській області у строк протягом двох місяців з дня отримання цієї ухвали.
Щодо вимоги позивача, про необхідність накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.
Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.
Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту.
Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту.
Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Аналогічних висновків Верховний Суду дійшов у справі №560/523/19, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України є обов`язкові для врахування судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
З огляду на встановлені у цій справі обставини, надання судом першої інстанції нового строку для подання відповідачем звіту про виконання рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 по справі № 520/1621/25 та задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.
Крім того, судова колегія, зазначає, що ГУ ПФУ в Харківській області надано письмові пояснення щодо виконання рішення суду та довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.24 по 30.04.2026, в яких відповідач вказує про те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 по справі №520/1621/25 виконано в повному обсязі, а саме в березні та квітні 2026 року виплачено заборгованість в розмірі 1076,38 грн. 
Згідно частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 по справі № 520/1621/25 залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   І.М. Ральченко