Справа №: 343/1157/26 
Провадження №: 2/343/898/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:
головуючого судді – Андрусіва І.М.,
з участю: секретаря судового засідання - Семків В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Долинського районного суду Івано - Франківської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 343/1157/26, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ - КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій сторін:
представник позивача ТзОВ "ФК "КРЕДИТ - КАПІТАЛ" - адвокат Усенко М.І. звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованісь за кредитним договором №42407-03/2025 від 19.03.2025, у розмірі 26 800 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та 8 000 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 19.03.2025 між ТОВ "Стар Файненс Груп", право вимоги від якого на підставі договору факторингу від 19.06.2025 перейшло до позивача, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №42407-03/2025, відповідно до умов якого, йому було надано кредит у розмірі 10 000 грн. ТОВ "Стар Файненс Груп" свої зобов`язання за даним кредитним договором виконало у повному обсязі, однак відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за даним договором не виконує, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 26 800 грн., яка складається із: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 800 грн - заборгованість за відсотками; 1 000 грн - заборгованість за комісією; 5 000 грн - штраф.
У судове засідання представник позивача ТзОВ "ФК "Кредит – Капітал" - адвокат Усенко М.І. не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був повідомленим у встановленому законом порядку. Безпосередньо у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про відсутність заперечнь щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення таких був повідомленим у встановленому законом порядку (а.с. 65, 73, 76).
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
25 травня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.
Беручи до уваги предмет спору, його значення для сторін, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 був повідомленим у встановленому законом порядку про місце, дату і час судового засідання, однак в таке повторно не з`явився, сторона позивача щодо ухвалення заочного рішення не заперечила, ухвалою суду від 15.09.2026 постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
матеріалами справи встановлено, що 19.03.2025 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №42407-03/2025 (а.с. 14-20), який підписаний останнім електронним підписом - одноразовим ідентифікатором Y398, відповідно до умов якого: сума кредиту – 10 000 грн (п. 1.2.); строк кредитування – 120 днів (з 19.03.2025 до 16.07.2025) (п. 1.2.); денна процентна ставка - 0,98% (п. 1.4.1.); комісія за надання кредиту - 1 000 грн (п. 1.4); кредитні кошти надаються відповідачу на його банківську картку № НОМЕР_1 (п. 1.6.).
Відповідно до довідки АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 69-70), відповідачу ОСОБА_1 було емітовано банківську картку № НОМЕР_2 , на яку 19.03.2025 було зараховано 10 000 грн.
Згідно із копіями розрахунків заборгованості за кредитним договором №42407-03/2025 від 19.03.2025 (а.с. 24-25, 26), розмір такої становить 26 800 грн., яка складається із: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 800 грн - заборгованість за відсотками; 1 000 грн - заборгованість за комісією; 5 000 грн - штраф.
Відповідно до копії договору факторингу №19062025 від 19.06.2025 (а.с. 27-31), ТОВ "Стар Файненс Груп" відступило позивачу ТзОВ "ФК "КРЕДИТ - КАПІТАЛ" право вимоги, в тому числі, за кредитним договором №42407-03/2025 (а.с. 32).
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
ІV. Оцінка суду:
дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані стороною позивача на обґрунтування своєї позиції, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд доходить такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 уклав кредитний договір, згідно із яким, ТОВ "Стар Файненс Груп" надало йому кредит. 19.06.2025 право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за цим кредитним договором від ТОВ "Стар Файненс Груп" перейшло до позивача ТзОВ "ФК "КРЕДИТ - КАПІТАЛ", сума заборгованості – 26 800 грн.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов`язанні є лише те, що боржник може виконати свої зобов`язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним.
Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Про що, в тому числі, вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15.
Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідач ОСОБА_1 суду не надав, не подав будь - яких доказів на спростування користування наданими йому коштами, а також не подав будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови укладеного кредитного договору, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути 21 800 грн заборгованості, яка складається із: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 800 грн - заборгованість за відсотками; 1 000 грн - комісія.
Стосовно нарахованого позивачем штрафу у розмірі 5 000 грн., суд зазначає таке.
З аналізу положень п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України та ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України випливає, що на кредитний договір, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1 такого змісту: "6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".
Пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" виключено на підставі Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Також, згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено, зокрема, пункт 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
На час розгляду справи в суді, положення п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України є чинними.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України.
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч. 2 ст. 4 ЦК України).
Отже, ч. 2 ст. 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить про те, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
- в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
- в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
- у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача 5 000 грн штрафу не підлягають задоволенню і такі підлягають списанню позивачем.

V. Розподіл судових витрат:
відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №29247 від 15.05.2026 (а.с. 6), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача 21 800 грн., що становить 81,34% від розміру заявлених позовних вимог, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 2 165,60 грн (2 662,40 грн х 81,34% / 100%) сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Представник позивача на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 8 000 грн надав:
- договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 (а.с. 39), який укладений між ТзОВ "ФК "КРЕДИТ - КАПТІАЛ" та адвокатським об`єднанням "Апологет", в особі керуючого партнера - адвоката Усенка М.І., в якому визначено, що вартість наданих послуг за одну справу складає 8 000 грн., а детальна інформація про справу, обсяг послуг, ціну послуг, вказана у акті наданих послуг;
- ордер на надання правничої допомоги серії ВС №1381377 від 02.07.2025, згідно із яким, правова допомога надається ТзОВ "КРЕДИТ - КАПІТАЛ" адвокатом Усенком М.І. (а.с. 41);
- акт наданих послуг №335 та детальний опис наданих послуг (зворотня сторона а.с. 39, а.с. 40) в якому визначено найменування послуг, кількість витраченого часу на їх надання та їх вартість.
Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідач ОСОБА_1 не заявляв клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і ненавів обставин, за яких, як на його думку, заява не підлягала б задоволенню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання, а тому розмір таких слід стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ "ФК "КРЕДИТ - КАПТІАЛ". Однак, враховуючи те, що позов задоволено частково, із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ "ФК "КРЕДИТ - КАПІТАЛ" слід стягнути 6 507,20 грн (8 000 грн х 81,34% / 100%) понесених витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, ст. 526, 614, 626, 639, 1046, 1077, 1078, 1082 ЦК України та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-280, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ - КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ - КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором №42407-03/2025 від 19.03.2025, у розмірі 21 800 (двадцять одна тисяча вісімсот) гривень, 2 165 (дві тисячі сто шістдесят п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору та 6 507 (шість тисяч п`ятсот сім) гривень 20 копійок понесених витрат за надання професійної правничої допомоги.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано - Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ - КАПІТАЛ", що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Смаль – Стоцького, буд. 1, корп. 28, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: І.М.Андрусів