ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/25683/25
провадження № 2-др/753/210/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Овчар В. О., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справіза позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Громадської організації «Грузинський Національний Легіон» про визнання правочинів недійсними, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

30.06.2026 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Громадської організації «Грузинський Національний Легіон» про визнання правочинів недійсними, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, відшкодування моральної шкоди.
Рішенням суду позов задоволено частково. Усунуто  ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом його вселення до житлового будинку АДРЕСА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  15 000 грн як компенсацію моральної шкоди та здійснено розподіл судового збору. 

06.07.2026 представник позивача Крикунов О. В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішеннящодо стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу разом з доказами на підтвердження таких витрат.

Від представника відповідачки Даниленко Т. І.надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, які мотивовані тим, що у заяві не конкретизовано, яку суму витрат на правничу допомогу представник позивача просить стягнути саме з ОСОБА_2 ,не наведено поважних причин, які перешкоджали поданню договорів про надання правничої допомоги під час розгляду справи,не надано доказів сплати коштів за правничу допомогу, надану адвокатом Крикуновим Д. О., а вартість наданих адвокатами позивача послуг завищена та неспівмірна зі складністю справи. 
За міркуванням представника відповідачки суд також має урахувати поведінку адвоката Крикунова Д. О., який заявляв невмотивований відвід судді, не з`явився в судове засідання після оголошення перерви для написання заяви про відвід, просив оголосити перерву для виклику в судове засідання позивача, оскільки сам не міг відповісти на питання суду та представника відповідача, уникав відповідей, не реагував на неодноразові зауваження суду щодо неналежної поведінки. Вказала, що все це призвело до затягування розгляду справи, а тому відповідачі не повинні компенсувати такі витрати позивача на правничу допомогу.
З наведених підстав представник Даниленко Т. І. просила відмовити у покладенні на відповідачку витрат позивача на професійну правничу допомогу.

З огляду на встановлену нормою частини четвертої статті 270 ЦПК України дискрецію суду щодо порядку розгляду питання про ухвалення додаткового рішення та з урахуванням того, що представники сторін висловили власну позицію із зазначеного питання у письмових заявах, а наявні в матеріалах справи докази достатні для прийняття обґрунтованого рішення,суд не викликав учасників справи в судове засідання та вирішив питання про судові витрати на підставі оцінки їх доводів і аргументів та із застосуванням таких процесуальних норм.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами другою, третьою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
За встановленими у частинах першій, другій статті 141 ЦПК України правилами розподілу судових витрат у цивільних справах, закінчених розглядом ухваленням рішення суду, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. 
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Аналогічне положення міститься у статті 246 ЦПК України, у якій зазначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. 
Відтак за змістом цієї норми умовою вирішення судом питання судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог є наявність поважних причин неподання доказів розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів.
Невирішення питання розподілу судових витрат у рішенні суду є однією з підстав для ухвалення додаткового рішення суду (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).
Дослідженням матеріалів справи установлено, що до ухвалення рішення по суті справи позивач не подавав жодних доказів на підтвердження розміру своїх витратна професійну правничу допомогу, проте у позовній заяві зазначив, що очікуваний розмір таких витрат становить 40 000 грн, а до закінчення судових дебатів його представник заявив про намір подати відповідні докази протягом 5 днів з дати ухвалення рішення суду.
До заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача додав докази витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: 
?договір про надання правничої допомоги № 1/8/11/25 від 01.10.2025, укладений між позивачем та адвокатом Крикуновим О. В.; 
?акт виконаних адвокатом Крикуновим О. В. послуг (робіт) від 30.06.2026 на суму 24 000 грн; 
?детальний опис виконаних адвокатом Крикуновим О. В. робіт (наданих послуг) від 30.06.2026;
?квитанція до прибуткового касового ордера № 1/30/6/26 від 30.06.2026 на суму 24 000 грн (складена адвокатом Крикуновим О. В.);
?договір про надання правничої допомоги від 17.03.2026, укладений між позивачем та адвокатом Крикуновим Д. О.; 
?акт виконаних адвокатом Крикуновим Д. О. послуг (робіт) від 05.07.2026 на суму 20 000 грн; 
?детальний опис виконаних адвокатом Крикуновим Д. О. робіт (наданих послуг) від 05.07.2026.
Отже, виходячи з дат укладення договорів про надання правничої допомоги, позивач мав реальну можливість подати їх суду до ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Щодо інших доказів на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу, то ураховуючи, що їх створення (складення) вже після ухвалення рішення суду є проявом власної волі сторін договорів про надання правничої допомоги, цей факт сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних та непереборних обставин, які унеможливлювали їх подання під час перебування справи в провадженні суду.
Жодних обґрунтувань наявності поважних причин неподання доказів на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу до ухвалення рішення по суті позовних вимог ні у позовній заяві, ні у заяві про ухвалення додаткового рішення, не наведено.
Разом з тим з огляду на нечіткість правового регулювання зазначеного питання (неузгодженість положень частини восьмої статті 141 ЦПК України з частиною першою статті 246 цього Кодексу) та неоднозначність судової практики (постанови Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21, від 13.02.2024 у справі 757/33206/22-ц, від 22.04.2024 у справі 346/2744/21, від 13.10.2021 у справі № 520/8662/19, від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21, від 18.01.2024 у справі № 901/459/21), суд вбачає підстави для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, оскільки докази на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, а позивач (його представник) зробив відповідну заяву до закінчення судових дебатів.
Інший підхід суперечив би принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
У розглядуваній заяві дійсно не зазначено загальний розмір витрат позивача на правничу допомогу та суми, які позивач просить покласти на кожного з відповідачів, проте ураховуючи, що порядок розподілу судових витрат чітко визначений цивільним процесуальним законом, а в ЦПК України відсутні норми, які б визначали форму та зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, вказана обставина не може бути підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення.
У договорі про надання правничої допомоги № 1/8/11/25 від 01.10.2025 сторони погодили, що вартість однієї години роботи адвоката становить 2 000 грн. У вартість робіт по договору включається надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, фактичний час, витрачений адвокатом на проїзд до суду, підготування адвокатом позовних заяв, заяв про забезпечення позову або доказів, заяв про відшкодування судових витрат та інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи в судах на території України (пункт 3.1.).
Така ж вартість однієї години роботи адвоката визначена і у пункті 3.1. договору про надання правничої допомоги від 17.03.2026, при цьому конкретизовано, що судове засідання, яке триває менше цілої години, обраховується за домовленістю сторін як ціла година. 
Актом виконаних послуг (робіт) від 30.06.2026 зафіксовано, що на надання позивачу правничої допомоги у цій справі адвокатом Крикуновим О. В. загалом витрачено 12 год, що включає: консультацію (1 год); підготовку та складання позовної заяви (7 год); участь в судових засіданнях (4 год).
Факт сплати позивачем адвокату Крикунову О. В. 24 000 грн підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера.
Згідно з даними акту наданих послуг (виконаних робіт) та детального опису робіт (наданих послуг) від 05.07.2026 на надання позивачу правничої допомоги адвокатом Крикуновим Д. О. загалом витрачено 10 год, що включає: представництво адвокатом клієнта в судовому засіданні (8 год); ознайомлення з матеріалами справи (1 год); участь в судовому засіданні під час проголошення рішення суду (1 год).
Доказів сплати позивачем коштів за договором про надання правничої допомоги від 17.03.2026 суду не надано, однак вказана обставина не впливає на вирішення питання про розподіл судових витрат, оскільки за змістом положень пункту 1 частини другої статті 137 та частини восьмої статті 141 ЦПК України розподілу за результатами розгляду справи підлягають не лише фактично сплачені стороною витрати на професійну правничу допомогу, а й ті, які мають бути сплачені в майбутньому.
Отже згідно з наданими позивачем доказами його витрати на правничу допомогу склали 44 000 грн, проте відповідачка з таким розміром не погодилась стверджуючи про його неспівмірність, що зумовлює обов`язок суду здійснити їх оцінку на предмет відповідності критеріям, зазначеним у частині четвертій статті 137 ЦПК України.
Так, з матеріалів справи убачається, що її розгляд відбувся за участі адвоката Крикунова О. В. у двох судових засіданнях, які загалом тривали 1 годину, та за участі адвоката Крикунова Д. О. у семи судових засіданнях (у тому числі в судовому засіданні з розгляду заяви про відвід судді) загальною тривалістю 8 годин. 
Договір позивача з адвокатом Крикуновим О. В. не передбачає округлення часу судового засідання, яке триває менше однієї години, до цілої години, що свідчить про неспівмірність розміру заявлених до відшкодування витрат за цим договором із обсягом наданих адвокатом послуг з представництва інтересів позивача в судових засіданнях і є підставою для зменшення розміру таких витрат до 6 000 грн.
В іншій частині витрати позивача на оплату послуг адвоката Крикунова О. В. цілком співмірні з обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), пропорційні до предмета спору, складності справи, обсягу і характеру доказів у ній і значення справи для позивача, а розмір погодженого гонорару адвоката (погодинна ставка) відповідає рівню цін на юридичні послуги у м. Києві.
Що стосується надання правничої допомоги адвокатом Крикуновим Д. О., то тут має діяти правило частини дев`ятої статті 141 ЦПК України щодо права суду, незалежно від результатів вирішення спору, повністю або частково покласти судові витрати на сторону, яка зловживала своїми процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони. 
З матеріалів справи убачається, що в першому судовому засіданні з розгляду справи по суті (07.05.2026) представник позивача Крикунов Д. О. заявив про недовіру судді, у зв`язку з чим суд оголосив перерву в судовому засіданні на 15 хвилин для написання письмової заяви про відвід. Після закінчення перерви адвокат в судове засідання не повернувся і заяву про відвід не подав, у зв`язку з чим суд змушений був відкласти розгляд справи на іншу дату. 
У подальшому Крикунов Д. О. все ж таки подав заяву про відвід судді, яка розглядалась з його участю в судовому засіданні тривалістю 27 хв, при цьому у задоволенні заяви було відмовлено.
Мали місце і інші обставини неналежної процесуальної поведінки представника позивача, зокрема: необґрунтовані заперечення відсутності в матеріалах справи необхідних для розгляду справи документів (свідоцтва про шлюб, рішення суду про розірвання шлюбу) і ненадання їх у подальшому; суперечки з головуючим суддею; ігнорування зауважень щодо агресивної риторики на адресу представника відповідачки. 
Щодо самого позивача, то він не лише виявляв вербальну агресію до адвоката Даниленко Т. І. і тим самим ототожнив її з клієнтом, а й демонстрував неповагу до суду, погрожував зверненнями зі скаргами до органів адвокатського та суддівського самоврядування, при цьому його представник на таку його поведінку жодним чином не реагував. 
Такі явно недобросовісні (необґрунтовані) дії призвели до збільшення термінів розгляду справи, а тому суд вбачає підстави для зменшення розміру витрат позивача на оплату послуг адвоката Крикунова Д. О. на частину, тобто до 15 000 грн.
Зважаючи на викладене, суд визнає обґрунтованими, тобто такими, що мають враховуватись для цілей розподілу судових витрат, витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 37 000 грн.
Предметом позову у цій справі були чотири вимоги, а саме: про визнання недійсним договору найму (оренди) житлового будинку, укладеного 13.05.2025 між  ОСОБА_2  та ОСОБА_3 ; про визнання недійсним договору оренди житлового приміщення, укладеного 21.07.2025 між  ОСОБА_2  та ГО «Грузинський Національний Легіон»; про відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 200 000 грн; про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення. 
За результатами розгляду справи суд відмовив у задоволенні вимог про визнання правочинів недійсними, повністю задовольнив вимогу про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, а вимогу про відшкодування моральної шкоди задовольнив на суму 15 000 грн, що складає 3/40 частин від ціни позову (15000х100/200000), а тому на відповідачку ОСОБА_2 , яка порушила права позивача, слід покласти частину та 3/40 частин від частини витрат позивача на професійну правничу допомогу, що у грошовому виразі становить 9 943,75 грн (9250+(9250/40х3). 

Керуючись статтями 141, 246, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 943 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок три) гривні 75 копійок.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 .

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне додаткове рішення складене 10.09.2026.