Справа № 301/3395/25
2/301/258/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Бобик О.І.,
за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,
прокурора Перец Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Іршава позовну заяву керівника Хустської окружної прокуратури Закарпатської області, в інтересах держави в особі Іршавської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,
в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року Хустська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Іршавської міської ради Закарпатської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Хустського окружною прокуратурою в ході здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження №12025078100000090 від 01.04.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України, виявлено порушення інтересів держави, а саме встановлено факт вибуття з власності територіальної громади Іршавської міської ради земельної ділянки за кадастровим номером 2121983600:11:001:0034, загального площею 0,0792 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована на території Іршавської міської ради, а саме в АДРЕСА_1 . Після чого, ОСОБА_1 на підставі рішення 15-ї сесії, 6-го скликання Загатянської сільської ради Закарпатської області від 29 жовтня 2013 року №304 звернувся до розробника документації із землеустрою фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , яким розроблено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди земельної ділянки за кадастровим номером 2121983600:11:001:0034, загальною площею 0,0792 га, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_1 . Рішення 20-ї сесії, 6-го скликання Загатянської сільської ради Закарпатської області від 30.04.2014 №362 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди ОСОБА_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0792 га, кадастровий номер 2121983600:11:001:0034. В подальшому, 12 травня 2014 року головним спеціаліст відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області Гудь Людмилою Ярославівною зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_1 та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер: 21482271 від 12.05.2014, серія САК 953921), на підставі чого у ОСОБА_1 виникло право власності на вищевказану земельну ділянку (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна N?357241821219). Слід звернути увагу, що, земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належала до комунальної власності територіальної громади с. Загаття, Загатянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області (наразі власник - Іршавська міська рада Закарпатської області). Згідно листа Іршавської міської ради Закарпатської області від 07.04.2025 № 01-30/1015 на території, якої розташована спірна земельна ділянка встановлено, що в Іршавській міській раді відсутня інформація щодо передачі в користування на умовах оренди та укладеного договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2121983600:11:001:0034 між Загатянською сільською радою та ОСОБА_3 , мешканцем  АДРЕСА_2 . Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 16.04.2025 №10-7-0.163-1876/2-25 підстави для реєстрації права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 2121983600:11:001:0034, загальною площею 0,0792 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 станом на 7 квітня 2025 року відсутні. Таким чином, ОСОБА_1 маючи в наявності тільки рішення про надання йому в оренду спірної земельної ділянки та відсутність у нього рішення про передачу у приватну власність вказаної земельної ділянки, достовірно знаючи про відсутність факту прийняття такого рішення органом місцевого самоврядування, з метою створення ілюзії правомірності набуття права власності на землю та намагаючись створити видимість законної поведінки здійснив реєстрацію земельної ділянки в ДЗК та ДРРП. Крім того, в ході судового розгляду кримінального провадження №12025078100000090 встановлено, що головний спеціаліст відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області, під час здійснення функцій представника органу державної влади щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, без наявності правових підстав, шляхом здійснення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснив неправомірну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , на нерухоме майно – земельну ділянку з кадастровим номером 2121983600:11:001:0034, загальною площею 0,0792 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи при цьому, як підставу для набуття права власності рішення Загатянської сільської ради Іршавського (Хустського) району Закарпатської області №362 від 30.04.2014 «Про затвердження проекту землеустрою для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на умовах оренди» винесеного на користь ОСОБА_1 , в результаті чого, безпідставно видала 12.05.2014 свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 09.07.2025 кримінальне провадження № 12025078100000090 від 01.04.2025, відомості про яке внесено до ЄРДР за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України, закрито на підставі ст. 49 КК України. Жодного рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у приватну власність відповідачу не приймалось. На думку позивача вказані обставини свідчать про незаконне вибуття з володіння Іршавської міської територіальної громади спірної земельної ділянки поза їх волею, а тому наявні підстави для витребування такої земельної ділянки з чужого незаконного володіння. На підставі викладеного просить суд: витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером 2121983600:11:001:0034, загальною площею 0,0792 га, вартістю 109258,23грн, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_1 .
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 07.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Прокурор Хустської окружної прокуратури Перец Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених в позовній заяві, просив такі задовольнити.
Представник Іршавської міської ради Закарпатської області для участі в розгляді справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будучи належним чином повідомленим, про дату, час та місце розгляду справи.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, клопотань не заявляв, про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення йому поштової кореспонденції за адресою реєстрації місця проживання, однак така повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до приписів п.4 ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України свідчить про вручення йому відповідної кореспонденції.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши прокурора Перец Б.В., дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.
Статтею 43 ЦПК України серед іншого визначено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Отже, за цими правилами суд надає оцінку доказам, які є в матеріалах справи та на які сторони посилаються, як на підтвердження своїх вимог та заперечень, та не може вважати встановленими факти, які не підтверджені наявними у справі доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд зазначає, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених обставин є обов`язковим, оскільки такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.
Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 43,57 ЦПК України).
Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст. 229 ЦПК України, визначено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії рішення Загатянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області 15-ї сесії 6-го скликання №304 від 29.10.2013 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди ОСОБА_1 , меканцю АДРЕСА_2 , площею 0,0792 га несільськогосподарського призначення для обслуговування магазину за адресою АДРЕСА_1 (а.с.19).
У 2014 році ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди земельної ділянки за кадастровим номером 2121983600:11:001:0034, загальною площею 0,0792 га, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.25-57)..
Рішенням 20-ї сесії, 6-го скликання Загатянської сільської ради Закарпатської області від 30.04.2014 №362 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди ОСОБА_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0792 га, кадастровий номер 2121983600:11:001:0034 (а.с.54). 
В подальшому, 12 травня 2014 року головним спеціаліст відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області Гудь Людмилою Ярославівною зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_1 та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі чого у ОСОБА_1 виникло право власності на вищевказану земельну ділянку (а.с.55).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, 07.05.2014 року державним реєстратором Іршавського районного управління юстиції Гудь Л.Я. зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 2121983600:11:001:0034, площею 0,0792 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.56-59).
Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 13.11.2025 вартість земельної ділянки з кадастровим номером 2121983600:11:001:0034, становить 109258,23 гривень (а.с.66).
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 09.07.2025 (справа №301/1673/25 провадження №1-кп/307/252/25) звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних проступків передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст.366 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №12025078100000090, закрито (а.с.60-62).
У частині другій статті 4ЦПК України визначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Згідно з частиною четвертою статті 42 ЦПК України у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина третястатті 23 Закону України «Про прокуратуру»в редакції, чинній на час звернення до суду).
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (частина четверта статті 23Закону України«Про прокуратуру» в редакції, чинній на час звернення до суду).
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, провадження № 14-104цс19, якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.
Пунктом 3 частини шостої статті 23 Закону України«Про прокуратуру» передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом, ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи.
Звертаючись до суду з цим позовом, керівник Хустської окружної прокуратури Закарпатської області вказує на те, що усвідомлена пасивна поведінка Іршавської міської ради Хустського району Закарпатської області, яка не вживала заходів цивільно-правового характеру щодо повернення земельної ділянки, призвела до порушення інтересів держави в особі відповідної територіальної громади, що свідчить про неналежне здійснення цим органом своїх повноважень. Наведені обставини підтверджені запитом керівника Хустської окружної прокуратури скерованим на адресу Іршавської міської ради 08.11.2025 та листом Хустської окружної прокуратури від 18.12.2025 (а.с. 69-71,74).
При цьому Іршавською міською радою 30.12.2025 повідомлено, що оспорювана земельна ділянка, дійсно розташована на території Іршавської міської ради. А також, Іршавською міською радою ініційовано перед Хустською окружною прокуратурою звернення до суду з позовною заявою про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, у зв`язку із відсутністю можливості заявлення позову самостійно (а.с.72).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтями 83,84 ЗК Україникомунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Згідно зі статтями317,319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
За положеннями статті 387ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.
Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених устатті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна суди мають установити всі юридичні факти, визначені статтями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 17 грудня 2014 року № 6-140цс14.
Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження 14-144цс18).
У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 362/44/17 (провадження № 14-183цс18) зроблено висновок, що «відсутність спрямованого на відчуження майна рішення відповідного органу місцевого самоврядування (зокрема, його підроблення) означає, що власник волю на відчуження не виявляв. Оскільки спірна земельна ділянка була набута відповідачем з комунальної власності на підставі рішення про надання в оренду земельної ділянки та відсутністю рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність громадянам, яке виконкомом відносно відповідача, не приймалось, Іршавська міська рада від імені територіальної громади та Загатянська сільська рада не вчинили дій щодо розпорядження комунальним майном на підставі та у спосіб, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні. Тому спірна земельна ділянка вибула з володіння зазначеної територіальної громади без вираження її волі».
У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника».
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першоїстатті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
На підтвердження своїх позовних вимог щодо порушення прав Іршавської міської ради Хустського району Закарпатської області як власника спірної земельної ділянки та вибуття спірної земельної ділянки із володіння первісного власника не з його волі, а іншим шляхом, прокурором доведено, що спірна земельна ділянка була набута ОСОБА_1 з комунальної власності на підставі тільки рішення про надання земельної ділянки в оренду та відсутністю рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність громадяну, Іршавська міська рада Хустського району Закарпатської області від імені територіальної громади не вчинила дій щодо розпорядження комунальним майном на підставі та у спосіб, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні, а тому спірна земельна ділянка вибула з володіння зазначеної територіальної громади без вираження її волі.
На підставі викладеного, у зв`язку із відсутністю рішення про передачу земельної ділянки з кадастровим номером 2121983600:11:001:0034 у приватну власність відповідачу, та, як наслідок, відсутністю правових підстав для набуття і державної реєстрації права власності на неї за ОСОБА_1 , позов прокурора слід задовольнити повністю.
Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Закарпатської обласної прокуратури слід стягнути судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 3028 грн.
Керуючись ст.ст.2, 4, 12, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст.78,80,83,84,116,122 ЗК України, ст. ст. 11, 16, 317,319,387,388 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов керівника Хустської окружної прокуратури Закарпатської області, в інтересах держави в особі Іршавської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння - задовольнити.
Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку з кадастровим номером 2121983600:11:001:0034, площею 0,0792 га, вартістю 109258,23 гривень з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, розташовану в АДРЕСА_1 на користь Іршавської територіальної громади в особі Іршавської міської ради Закарпатської області.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 13.07.2026.

Суддя Іршавського
районного суду: О. І. Бобик