ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 липня 2026 року справа №200/282/26 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Пивовар І.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року у справі № 200/282/26 (головуючий суддя І інстанції – Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії з 16 липня 2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії з 16 липня 2025 року.
В обґрунтування позову зазначила, що перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, де отримувала пенсію за віком, виплату якої, з 01 жовтня 2014 року припинено.
Вказує, що звернулася до відповідача із заявою, в якій просила надати можливість пройти відеоідентифікацію та завантажити пенсійну справу з архіву до загальної бази пенсійного фонду, але відповідач проігнорував вимоги позивача.
Вказує, що відповідач належним чином її заяву не розглянув, будь-яких рішень не прийняв, чим порушив право позивача на соціальний захист.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції:
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у вирішенні питання про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , оформлену листом від 03.09.2025 № 35017-31552/Ш-02/8-0500/25.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.08.2025, як заяву про поновлення виплати пенсії за віком з 16 липня 2025 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з судового збору у розмірі 798 гривень 72 копійки.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення констатував, що жодних розпорядчих рішень стосовно позивача відповідачем не приймалося, а відмову у поновленні виплати пенсії за заявою від 09.08.2025 року було оформлено листом від 03.09.2025 року № 35017-31552/Ш-02/8-0500/25 з порушенням принципу "належного урядування" та у спосіб, що не передбачений Порядком № 22-1.
При цьому, відмовляючи у задоволенні вимоги про визнання протиправними дій щодо невиплати пенсії, суд першої інстанції виходив з того, що хоча відповідач і не ухвалив рішення за встановленою формою, оформлена листом відмова фактично є реалізацією його компетенції суб`єкта владних повноважень, яка породжує правові наслідки та безпосередньо впливає на стан суб`єктивних прав позивача. Оскільки права ОСОБА_1 порушено саме складенням цієї відмови (листа), визнання протиправними дій щодо невиплати пенсії не є належним способом захисту порушеного права у спірних правовідносинах. З огляду на це, а також зважаючи на відсутність належним чином прийнятого вмотивованого рішення за наслідками розгляду заяви позивача, суд зазначив про передчасність надання оцінки наявності чи відсутності підстав для поновлення виплати пенсії по суті
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Станом на теперішній час Кабінетом Міністрів України не приймалося жодних рішень щодо припинення діяльності або реорганізації управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька, у зв`язку з чим Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не є його правонаступником, та є неналежним відповідачем у цій справі.
Порядком № 22-1, визначено чіткий алгоритм дій щодо подання та оформлення документів для призначення/перерахунку/ пенсії. Разом з тим, за встановлених у справі обставин позивач не зверталася до відповідача із особистою заявою встановленого зразка про поновлення виплати пенсії.
Позивачем у встановленому законом порядку не вчинено необхідних дій, які є обов`язковими для поновлення виплати пенсії.
Водночас Головним управлінням Пенсійного фонду України не приймалося жодних рішень щодо позивача, у зв`язку з чим відсутні публічно-правові відносини, а отже і порушення прав, свобод чи інтересів особи, а позов є передчасним.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги:
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2026 справу передано судді-доповідачу – Компанієць І.Д.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів від 14.04.2026 відкрито апеляційне провадження в указаній справі.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2026 (підстава – призначення судді на посаду до іншого суду) справу передано судді-доповідачу Пивовар І.В.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2026 справу прийнято до провадження судді Пивовар І.В.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Відповідно до частини дев`ятої статті 18 КАС України суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Однією з підсистем ЄСІКС (ЄСІТС) є «Електронний суд», що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (пункт 24 Рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи»).
Підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених (пункт 37 Рішення № 1845/0/15-21).
До початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей (п. 128 Рішення № 1845/0/15-21).
Отже, з урахуванням викладеного апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції:
ОСОБА_1 є громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно з паспортними даними позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Представником позивача до позовної заяви не долучено пенсійного посвідчення або будь-які інші документи, які свідчать про отримання нею пенсії за віком та перебування на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Разом з тим, суд зазначає, що станом на 30.03.1996 ОСОБА_1 виповнилося 55 років та відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (закон який діяв станом на 1996 рік та визначав пенсійне забезпечення) вона отримала право на призначення пенсії за віком.
Матеріали справи не містять інформації про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , однак суд переконаний, що станом на жовтень 2014 року позивач отримувала пенсію за віком, враховуючи Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Більш того, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві на позовну заяву зазначило, що згідно з даними Головного управління ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька та отримувала пенсію за місцем реєстрації.
ОСОБА_1 через вебпортал ПФУ за допомогою системи BankID звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зі скаргою.
Листом від 03.09.2025 № 35017-31552/Ш-02/8-0500/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що за даними Єдиного соціального реєстру та даними баз Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Згідно даних підсистеми «Звернення» за призначенням або переведенням пенсійних/страхових або інших соціальних виплати не звертались, отже відомості, як про одержувача пенсії на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України відсутні. Повідомлено, що відповідно до вимог п. 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. Зазначено, що оскільки місце реєстрації/проживання позивача знаходиться на території тимчасово не підконтрольній Україні та за Вашим повідомленням, Ви одержуєте пенсію у м. Донецьку (від органів пенсійного забезпечення російської федерації), право на призначення та виплату пенсії від органів Пенсійного фонду України у Вас відсутнє.
Суд зазначає, що Пенсійним органом не долучено до матерів справи докази, які свідчать про отримання ОСОБА_1 пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації та заяви від ОСОБА_1 в якій зазначає, що остання отримує пенсію від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду України із скаргою щодо не завантаження її пенсійної справи до системи Пенсійного фонду України.
Матеріали справи не містять інформації щодо надання Пенсійним фондом України відповіді на скаргу чи прийняття певних рішень.
Висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Згідно частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, а також дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про необхідність ухвалення судового рішення з огляду на такі мотиви та положення законодавства.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до вимог Закону № 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).
З огляду на правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що для належної оцінки правомірності дій чи бездіяльності відповідача під час розгляду заяви позивача від 16 липня 2025 року підлягають застосуванню саме приписи Порядку № 22-1. Вказаний нормативно-правовий акт є спеціальним та імперативним документом, що безпосередньо визначає процедуру, строки та форму ухвалення відповідних рішень органами Пенсійного фонду України за наслідками розгляду звернень громадян. Таким чином, дотримання встановленої Порядком № 22-1 процедури є обов`язковим для суб`єкта владних повноважень при реалізації його владних управлінських функцій.
Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); (…) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
На підставі пункту 2.7 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Положеннями Розділу ІV Порядку № 22-1 сформовано комплексну, детально врегульовану процедуру прийняття, оформлення та розгляду заяв, пов`язаних із призначенням, перерахунком та поновленням виплати пенсій. 
Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
На підставі пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що у разі звернення пенсіонера з заявою про поновлення виплати пенсії орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення (розпорядження) про поновлення або про відмову в поновленні пенсії. При цьому, рішення про відмову має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.
Таким чином, Порядок № 22-1 покладає на орган Пенсійного фонду не лише обов`язок формального прийняття заяви, але й обов`язок здійснити її розгляд, що, у випадку подання заяви про поновлення, включає, зокрема:
ідентифікацію заявника та перевірку змісту і належного оформлення наданих документів;
аналіз реквізитів, у тому числі перевірку чинності документів на дату їх подання та відомостей про місце проживання; 
встановлення відповідності документів вимогам законодавства, дослідження матеріалів наявної пенсійної справи та відомостей у державних реєстрах;
витребування у заявника додаткових відомостей або повідомлення про потребу дооформлення документів у разі виявлення розбіжностей чи недоліків;
ухвалення мотивованого рішення за результатами всебічного розгляду справи та направлення повідомлення заявнику. 
У цьому контексті підлягають урахуванню також приписи Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX (далі Закон № 2073-IX), який установлює загальні стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень під час здійснення адміністративної процедури. Цей Закон визначає основоположні принципи адміністративного провадження – зокрема, верховенства права, офіційності, пропорційності, обґрунтованості та розумності строків – і покладає на адміністративний орган обов`язок забезпечити всебічний, повний та неупереджений розгляд заяви особи.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 2 Закону №2073-IX, Пенсійний фонд України є адміністративним органом, а заява позивача про поновлення виплати пенсії є адміністративною справою, що підлягає вирішенню в порядку адміністративної процедури.
Згідно зі статтями 4, 6, 8, 13 та 16 Закону № 2073-IX адміністративний орган зобов`язаний:
діяти з дотриманням принципу верховенства права та забезпечувати справедливий баланс між публічними інтересами та правами особи;
офіційно з`ясувати всі обставини справи, у тому числі шляхом витребування необхідних документів;
забезпечити заявнику можливість участі у процедурі, у тому числі шляхом повідомлення про виявлені розбіжності;
прийняти мотивоване рішення у розумний строк;
забезпечити належне інформування особи про результати розгляду заяви та про її права.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, в постановах від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17, від 26.02.2020 у справі № 541/543/17-а, від 16.12.2021 у справі № 500/1879/20, зазначав про утримання від надмірного формалізму, якщо позивач при зверненні до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, її перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший не дотримався порядку звернення, проте зміст такої заяви містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка.
Як зазначено вище, жодних рішень стосовно позивача за її заявами відповідачем не приймалося.
Тому, з огляду на зміст відмови, оформленої листом від 03.09.2025 № 35017-31552/Ш-02/8-0500/25, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що така прийнята з порушенням принципу «належного урядування» та не у передбачений Порядком № 22-1 спосіб, що є підставою для визнання її протиправною та скасування.
При цьому, судом не надається оцінка наявності чи відсутності підстав для поновлення позивачу виплати пенсії, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було належним чином прийнято вмотивоване рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.08.2025.
За таких обставин суд констатує, що розгляд заяви позивача не у передбачений законом спосіб, а також заміна розпорядчого рішення направленням листа довільної форми всупереч положенням частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1, свідчать про протиправність дій органу Пенсійного фонду. Така поведінка суб`єкта владних повноважень грубо порушує встановлені законодавством стандарти адміністративної процедури та права й інтереси позивача як пенсіонера — представника вразливої верстви населення, яка, навпаки, потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій.
Отже, відповідачем не було розглянуто заяву позивача 09.08.2025, тому є протиправною та підлягає скасуванню відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у вирішенні питання про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , оформлена листом від 03.09.2025 № 35017-31552/Ш-02/8-0500/25.
Оскільки за заявою позивача відповідачем рішення не приймалось, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.08.2025, як заяву про поновлення виплати пенсії за віком з 16 липня 2025 року.
Щодо доводів відповідача, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не є його правонаступником, та є неналежним відповідачем у цій справі суд зазначає наступне.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 12.05.2015 № 9-1 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників» визначено, що обслуговування страхувальників, які перебувають на обліку в управліннях Фонду, що тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на період проведення антитерористичної операції, зокрема здійснення обліку платежів, що надходять на рахунки органів Пенсійного фонду України, відкриті в установах АТ «Ощадбанк», прийняття звітності, передбаченої законодавством, зняття з обліку страхувальників в органах Пенсійного фонду України, надання довідок, встановлених законодавством, формування звітності та виконання завдань, передбачених підпунктами 2-4, 6, 9-12, 16, 19 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486, здійснюється управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаним управлінням Донецької та Луганської областей згідно з додатком до цієї постанови (далі - управління Фонду, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників).
Згідно з Переліком управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь Донецької та Луганської областей, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 12.05.2015 № 9-1, місцезнаходження управління ПФУ, що тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а саме Управління ПФУ в Куйбишевському районі м. Донецька, є Костянтинівське об`єднане управління Пенсійного фонду України, 85113, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» 08.11.2017 № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Костянтинівське об`єднане управління Пенсійного фонду України та Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці реорганізовано шляхом злиття в Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України, яке є правонаступником Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України.
З метою забезпечення виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2020 року № 925 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», наказу Пенсійного фонду України від 02 листопада 2020 року № 115 «Про заходи у зв`язку із реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду», наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06 листопада 2020 року № 1663 «Про заходи у зв`язку з реорганізацією територіальних органів Фонду області» проведено реорганізацію територіальних органів Пенсійного фонду України в області, а саме: Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області реорганізується шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є належним відповідачем у цій справі.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
З огляду на вищезазначене доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.
При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20.09.2012, п. 53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На думку колегії суддів, оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Висновки щодо розподілу судових витрат:
Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, тому з урахуванням положень статті 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року у справі № 200/282/26 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року у справі № 200/282/26 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 07 липня 2026 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 07 липня 2026 року.

Головуючий суддя І.В. Пивовар

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв