454/2728/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2026 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні справи про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює штаб-сержантом 3 категорії відділення цивільно- військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_2 , 
за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 перебуваючи на посаді штаб-сержанта 3 категорії відділення цивільно- військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до пункту «г» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз.1 ст.45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 10 квітня 2026 року о 13:07 год. подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2025р., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєнні правопорушення визнав повністю.
Прокурор спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Бучко Р. в судовому засіданні просив суд накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.172-6 КУпАП у виді штрафу.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ч.4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст.51 та ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Визначення на законодавчому рівні у ст.38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язане з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої ст.38КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.
Так, у справі «Волков протиУкраїни» (ОlеksаndrVоlkovv.Ukraine,рішення від09.01.2013року,заява №21722/11) Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень» (§ 137, 139).
Також, практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (ОАО Neftyanaya KompaniyaYukos v. russia, § 571).
02 липня 2026 року старший оперуповноважений 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Соловей І.Ю., було складено відносно ОСОБА_1 протокол №491 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за ч.1 ст.172-6 КУпАП. У протоколі зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 13.07 год. 10 квітня 2026 року (час та дата невчасного подання декларації). Датою виявлення правопорушення у вказаному протоколі вказано 02 липня 2026 року (дата складання протоколу про адміністративне правопорушення).
Таким чином строки притягнення до адміністративної відповідальності, встановлені ч.4 ст.38 КУпАП у даній справі не сплили.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи визнання ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення визнав, вважаю, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та його вина повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:-протоколом про адміністративне правопорушення від 02 липня 2026 року;-копією повідомлення НАЗК про факт несвоєчасного подання декларації, довідкою про проходження військової служби. 
Вказані докази є належними і допустимими, та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та винність його у вчиненні.
Так, відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування. Тобто ОСОБА_1 як державний службовець був суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Положеннями абз.1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Таким чином, відповідно до вищенаведених законодавчих актів, ОСОБА_1 як державний службовець, була зобов`язаний до 00 год.00 хв. 01 квітня 2026 року подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Разом з тим, відповідно до відомостей з публічної частини Реєстру декларацій ОСОБА_1 , як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) 10 квітня 2026 року о 13.07год., тобто після кінцевої дати подачі такої декларації.
Відтак, ОСОБА_1 маючи фізичну та технічну можливість подати до Реєстру декларацію, проігнорувавши вимоги закону, не вжив необхідних та достатніх заходів щодо своєчасної її подачі. Підтверджуючих документів поважності причин несвоєчасної подачі декларації, технічної несправності сайту НАЗК ОСОБА_1 суду не надав, докази щодо поважності невиконання вимог фінансового контролю також відсутні і в матеріалах справи. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 удучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.
При накладенні стягнення відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із ст.40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.
Керуючись ст.ст.33, 40-1, ч.1 ст.172-6, 283, 284, 287 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60коп.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: 1) подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 2) витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена через Сокальський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л. Ю. Фарина