ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 926/3806/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Шатан Т.О.,
представники сторін:
позивача: Купіна В.Ю.,
відповідача: Алексюк М.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Буковест” №04/22 від 22.04.2026 (вх. суду від 27.04.2026 № 01-05/1263/26)
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.04.2026 (повне рішення складено 03.04.2026, суддя Гурин М.О.)
у справі № 926/3806/25
за позовом: Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Буковест”, м. Чернівці
до відповідача: Чернівецької міської ради, м. Чернівці
про: визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Чернівецької міської ради, в якій просив суд визнати незаконним (недійсним) рішення 55 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради №2074 від 28.11.2024 в частині, якою визначено таким, що втратив чинність, пункт 2 додатка 3 до рішення виконавчого комітету міської ради від 02.12.1997 №882/23 в частині надання СУНП у формі ТОВ «Буковест» в постійне користування земельної ділянки за адресою вул.Коломийська, 13-А, площею 1,9668 га для виробничих потреб та припинено право постійного користування СУНП у формі ТОВ «Буковест» земельною ділянкою за адресою вул.Коломийська, 13-А, площею 1,9273 га (кадастровий номер 7310136900:65:003:0093) для виробничих потреб, що посвідчене державним актом на право постійного користування землею від 27.02.1998 №778, у зв`язку з систематичною несплатою земельного податку (підстава: лист ГУ ДПС у Чернівецькій області від 27.09.2024 №6377/5/24-13-13-03, пункт «д» статті 141 Земельного кодексу України).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що факту систематичної несплати податку немає: підприємство вчасно подало податкові декларації та сплатило земельний податок за 2024 рік у повному обсязі, а за 2025 рік — навіть із переплатою крім того, на спірній земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомості, які належать позивачу на праві власності, тому припинення права користування землею не відновлює права міської ради і є неефективним способом захисту. Також, у рішенні міської ради вказано неправильні дані щодо державного акта, яким посвідчувалося право користування землею (зазначено акт №778 від 27.02.1998р., хоча у користуванні підприємства немає ділянки з таким документом).
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 01.04.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Місцевий господарський суд констатував, шо станом на дату прийняття оскаржуваного рішення № 2074 (28.11.2024) у позивача існувала систематична заборгованість зі сплати земельного податку, тому Чернівецька міська рада діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Спільне українське-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Буковест” звернулось до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.04.2026 у справі № 926/3806/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.
Апелянт зазначає, що Чернівецькою міською радою не було встановлено факту систематичної несплати позивачем земельного податку у відповідності до п. «Д» ч.1 ст.141 3К України під час прийняття оскаржуваного рішення.
Скаржник також вказує, що має місце недотримання відповідачем порядку припинення права постійного користування земельною ділянкою, визначеного ст. 144 Земельного Кодексу України, оскільки норма цієї статті передбачає попередження й, відповідно, можливість усунення (виправлення) будь-яких порушень (в тому числі щодо оплати земельного податку), що унеможливлює подальше припинення права постійного користування земельною ділянкою.
Крім цього, у користуванні СУНП у формі ТОВ «Буковест» не перебувала та не перебуває земельна ділянка, право користування якою було б посвідчене «державним актом на право постійного користування землею від 27.02.1998 р. № 778», оскільки СУНП у формі ТОВ «Буковест» на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 882/23 від 02.12.1997 р., у встановленому законом на той час порядку, було набуто право постійного користування земельною ділянкою площею 1,9668 га за адресою вул. Коломийська, 13-А та видано державний акт на право постійного користування землею від 27.02.1998 р. №-ЧВ № 000954. Зазначене, на думку апелянта, свідчить про помилковість та необґрунтованість оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування.

Чернівецька міська рада подала відзив на апеляційну справу, у якому просила залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.04.2026 року у справі 926/3806/25 залишити без змін.
Відповідач стверджує, що в листі Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області від 27.09.2024 року (інформація якого стала основою при прийнятті спірного рішення), контролюючий орган зазначив, що за період з 30.03.2023 року по 26.09.2024 року наявний факт систематичної несплати земельного податку.
Відповідач також звертає увагу, що після прийняття рішення щодо припинення права постійного користування Товариству, повідомляла СУНП у формі ТОВ «Буковест» про необхідність оформлення права оренди на земельну ділянку по адресі вул. Коломийська, 13-Г, однак таке повідомлення апелянтом не взято до уваги.
Таким чином, відповідач вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.04.2026 року по справі 926/3806/25 є обґрунтованим та законним.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 справу № 926/3806/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Буковест” №04/22 від 22.04.2026 (вх. суду від 27.04.2026 № 01-05/1263/26) на рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.04.2026 у справі № 926/3806/25.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2026 розгляд справи № 926/3806/25 призначено на 30.06.2026.
У судовому засіданні 30.06.2026, за згодою представників сторін, оголошено перерву до 07.07.2026.
У судовому засіданні 07.07.2026 скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, відповідач заперечив такі доводи з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
Спільне українське-німецьке підприємство у формі ТОВ «Буковест» на праві постійного користування належала земельна ділянка загальною площею 1,9273 га, з кадастровим номером 7310136900:65:003:0093, розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Коломийська, 13-А, про що свідчить Державний акт на право постійного користування землею серії І-ЧВ №000954, зареєстрований у Книзі записів державних актів за №778 від 27.02.1998 р. та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7301158402025 від 08.10.2025.
На зазначеній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно позивача, а саме: комплекс загальною площею 2159,60 кв.м., що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №432252430 від 20.06.2025.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду у справі № 600/7976/23-а від 11.06.2024 стягнуто з Спільного українсько-німецького підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Буковест до місцевого бюджету податковий борг на суму 171963 грн 16 коп. з рахунків у банках платника податків та за рахунок готівки.
Вказаним рішенням, яке у встановленому законом порядку набрало законної сили, на підставі поданих позивачем розрахунків заборгованості та пені, податкової декларації з плати за землю за 2023 рік, зворотного боку інтегрованої картки платника податку станом на 2022-2024 року, копій інтегрованих карток платника податку за 2012-2022 роки, а також враховуючи подані відповідачем платіжні доручення (зокрема № 45 від 28.09.2023 року, №50 від 06.10.2023 року, №105 від 27.10.2023 року, №56 від 01.11.2023 року, №57 від 28.11.2023 року, №66 від 15.12.2023 року, №68 від 22.12.2023 року, №120 від 18.01.2024 року, №11 від 23.02.2024 року, №13 від 01.04.2024 року, №20 від 13.05.2024 року) встановлено, що за платником податку – Спільним українсько-німецьким підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест», яке перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області, станом на 13.05.2024 року рахується податковий борг з земельного податку у розмірі 171963,16 грн, з яких 120832 грн основний платіж, 51131,16 грн пеня.
28.11.2024 Чернівецькою міською радою було прийнято рішення № 2074, пунктом 5 якого визнаний таким, що втратив чинність, пункт 2 додатка 3 до рішення виконавчого комітету міської ради від 02.12.1997р. №882/23 «Про надання і передачу земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками та внесення змін в раніше прийняті рішення» в частині надання спільному підприємству у формі товариства з обмеженою «Буковест» в постійне користування земельної ділянки за адресою вул.Коломийська,13-А, площею 1,9668га для виробничих потреб та вважати припиненим право постійного користування спільному українсько-німецькому підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест» земельною ділянкою за адресою вул.Коломийська,13-А, площею 1,9273га (кадастровий номер 7310136900:65:003:0093) для виробничих потреб що посвідчене державним актом на право постійного користування землею від 27.02.1998р. №778, у зв`язку з систематичною несплатою земельного податку (підстава: лист ГУ ДПС у Чернівецькій області від 27.09.2024р. №6377/5/24-13-13-03, пункт «д» статті 141 Земельного кодексу України). Зобов`язано спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест» оформити документи на земельну ділянку за адресою вул.Коломийська,13-А, площею 1,9273 га.
Не погоджуючись із даним рішенням органу місцевого самоврядування, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом для захисту свого порушеного права.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1, 5, 11 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
У відповідності до ч. 12 ст. 28 Регламенту Чернівецької міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VIII скликання №29 від 28.01.2021, проєкти рішень розміщуються на офіційному вебпорталі Ради завчасно, але не пізніше як за 10 робочих днів до дати їх розгляду, з забезпеченням технічної можливості для користувачів мережі Інтернет робити коментарі, подавати пропозиції про внесення змін чи доповнень, крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли проєкти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Оприлюднення проєктів на офіційному вебпорталі Ради не позбавляє обов`язку виносити їх на консультації з громадськістю чи громадські слухання, коли проведення консультацій є обов`язковим відповідно до вимог чинного законодавства, Статуту територіальної громади, рішень Ради та цього Регламенту.
Так, на виконання ст. 28 Регламенту Чернівецької міської ради VIII скликання, проєкт рішення Чернівецької міської ради, яким припинено право постійного користування позивачем земельною ділянкою, оприлюднений на офіційному вебпорталі Ради завчасно, а саме 13.11.2024 під №24.
Частиною 1 ст. 92 ЗК України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою – це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, державних чи комунальних некомерційних товариств, крім перетворення державних чи комунальних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом публічно-приватного партнерства або об`єктом концесії; з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами); и) невиконання акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, вимог, визначених статтею 120-1 цього Кодексу.
Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 цього Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 та постановах Верховного Суду від 03.06.2025 у справі № 640/23856/21, від 30.04.2024 у справі № 914/4115/21, від 16.09.2025 у справі № 914/2023/24
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.11.2019 у справі № 906/392/1, вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди враховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140- 149 Земельного кодексу України.
Судами у цій справі встановлено, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення Чернівецької міської ради №2074 (28.11.2024) у позивача існувала систематична заборгованість зі сплати земельного податку. Цей факт підтверджується листом ГУ ДПС у Чернівецькій області від 27.09.2024 №6377/5/24-13-13-03, на підставі саме якого й прийнято оскаржуване рішення.
Відповідно до наявного у матеріалах справи листа ГУ ДПС у Чернівецькій області від 27.09.2024 №6377/5/24-13-13-03, станом на 26.09.2024 за Спільним українським-німецьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Буковест” обліковується податковий борг в сумі 307,9 тис. грн.
Також, як було зазначено вище, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/7976/23-а від 11.06.2024 встановлено, що за платником податку - Спільним українсько-німецьким підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест», яке перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області, станом на 13.05.2024 року рахується податковий борг з земельного податку у розмірі 171963,16 грн, з яких 120832 грн основний платіж, 51131,16 грн пеня.
Відповідно до частини 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, в даному випадку преюдиційним є встановлений факт систематичної несплати Спільне українсько-німецьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест» земельного податку.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що зазначення в тексті оскаржуваного рішення міської ради №2074 номера акту «№778» замість його бланкової серії та номера «І-ЧВ №000954» є підставою для визнання такого рішення недійсним. 
Як правильно вказав суд першої інстанції, матеріалами справи підтверджується, що номер 778 є офіційним реєстраційним номером запису в Книзі записів державних актів на право постійного користування, вказівка реєстраційного номера замість бланкового не створює правової невизначеності, оскільки об`єкт (кадастровий номер) та суб`єкт землекористування ідентифіковані правильно. Незначні формальні неточності в актах індивідуальної дії не можуть слугувати самостійною підставою для їх скасування, якщо суть і правові підстави такого акта відповідають закону.
Щодо тверджень апелянта про те, що на спірній земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомості, які належать йому на праві власності, то ухвалення Чернівецькою міською радою оскаржуваного рішення не позбавляє позивача права та обов`язку ініціювати процедуру оформлення права користування цією земельною ділянкою на іншому правовому титулі (наприклад, укласти договір оренди землі) із дотриманням вимог чинного законодавства. 
Також в оспорюваному рішенні міської ради у пункті 5.1 вказано: «Спільному українсько-німецькому підприємстві у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Буковест” оформити документи на земельну ділянку за адресою вул. Коломийська, 13-А, площею 1,9273 га.»
Водночас, як підставно зауважено місцевим господарським судом, припинення права постійного користування не є тотожним позбавленню права власності на нерухоме майно чи забороною доступу до нього. 
Таким чином, враховуючи те, що п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України імперативно встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку, листом ГУ ДПС у Чернівецькій області та рішенням в адміністративній справі № 600/7976/23-а встановлено факт систематичної несплати позивачем земельного податку, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийняття органом місцевого самоврядування рішення № 2074 від 28.11.2024 та відповідно, відсутність підстав для скасування такого рішення.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.04.2026 у справі № 926/3806/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника необґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України), тому сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Буковест” №04/22 від 22.04.2026 (вх. суду від 27.04.2026 № 01-05/1263/26) – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.04.2026 у справі № 926/3806/25 – залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець