Справа № 755/5309/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
Головуючого судді -  Гончарука В.П.
при секретарі -   Оніщук Р.О.
розглянувши в порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітних дітей ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на синів : ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 10000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. 
Позов обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу у них народились спільні сини. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей надає, але не регулярно і в недостатньому розмірі, не несе інших витрат на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей спільних дітей.
Відповідач працездатного віку, проходить військову службу в лавах Зброєних Сил України, має постійний заробіток та має можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання наших дітей. У шлюб після розлучення зі мною не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від "16" квітня 2026 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
Позивачем до суду було подано заяву про уточнення позовних вимог , де просить стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно; сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
В судовому засіданні встановлено, 10 березня 2017 р. між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було укладено шлюб, який був зареєстрований Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про, що було видано свідоцтво Серія НОМЕР_3 , актовий запис 322 від 10 березня 2017 року. 
Від цього шлюбу у нас є діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний момент проживають разом зі мною за адресою: АДРЕСА_1 . Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання наших малолітніх дітей.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від "01" березня 2024 року у справі № 755/1238/24, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задоволено, шлюб між сторонами розірвано.
Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей надає, але не регулярно і в недостатньому розмірі, не несе інших витрат на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей спільних дітей. Відповідач працездатного віку, проходить військову службу в лавах Зброєних Сил України, має постійний заробіток та має можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання наших дітей. У шлюб після розлучення зі мною не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.
За змістом статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Таким чином, є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачем. 
При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого:
Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено. 
Виходячи з наведених сторонами доводів, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на синів у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн на місяць на кожну дитину, що в більшій мірі гарантуватиме прожитковий мінімум на дитину, враховуючи її вік і потреби та відповідатиме встановленому законом рекомендованому розміру аліментів на дитину відповідно до положень статті 182 СК України. 
Враховуючи викладене вище, суд задовольняє позов повністю, визначаючи аліменти у такому розмірі, що відповідатиме інтересам дітей та не порушуватиме права кожного з сторін. 
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 10.03.2026 року і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного та керуючись статтями 180-185,191 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 259, 263-265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітних дітей - задовольнити 
Стягнути з ОСОБА_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), аліменти на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.03.2026 року і до досягнення дитиною повноліття., та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.03.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць. 
Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 липня 2026 року.

Суддя: