Справа № 420/9036/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянув у письмовому загальному провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ГЛЕНПОРТ ОДЕСА” до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. 

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю “ГЛЕНПОРТ ОДЕСА”, до відповідача, Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків:
• від 14.01.2026 року № 2034000702, згідно з яким зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 334 008 (триста тридцять чотири тисячі вісім), 00 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку у розмірі 167004 сто шістдесят сім тисяч чотири),00 грн.;

• від 14.01.2026 року № 2134000702, згідно з яким зменшена сума від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду по рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 уточнюючого розрахунку) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) у розмірі 1 463 823 (один мільйон чотириста шістдесят три тисячі вісімсот двадцять три),00 грн.

ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція позивача

Позивач вважає спірні рішення протиправними з причин процедурних порушень відповідача та порушень по суті самих рішень.

Щодо процедурних порушень позивач стверджує, що була проведена повторна перевірка одного й того самого періоду. Зокрема, контролюючий орган по взаємовідносинам з одним з контрагентів здійснив повторну документальну перевірку вже перевіреного періоду (вересень 2025 року) та двічі виключив одні й ті самі податкові накладні (згідно з актами від 27.11.2025 та від 26.12.2025).

Також позивач вказує на відсутність правових підстав для повторної перевірки через відстуність відповідного наказу. 

Щодо суті порушень, позивач вважає необґрунтованими посилання податкового органу на нереальність господарських операцій. Позивач має в наявності всі необхідні первинні документи, що підтверджують реальність операцій: договори поставки, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (ТТН), платіжні інструкції, зареєстровані податкові накладні та статистичну звітність.

Первинні документи містять усі обов`язкові реквізити відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Контролюючий орган не посилається на дефекти форми чи змісту цих документів.

Реальний перехід права власності та факт передачі товару належним чином підтверджується видатковими накладними. Незначні недоліки в товарно-транспортних документах не спростовують реальність господарської операції в цілому. Також позивач вважає, що основним доводом реальності господарських операцій є подальший експорт товару. Позивач також вважає, що висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, оскільки вони базуються виключно на основі інформації з власних баз даних (ЄРПН), без проведення належних зустрічних звірок та без отримання об`єктивних доказів фіктивності. 

Також позивач вказує на те, що реєстрація відповідачем податкових накладних від постачальників свідчить про правомірність їх складання та реальність операцій.

(б) Позиція відповідача

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Основні аргументи відповідача проти позову базуються на непідтвердженні реальності господарських операцій та відсутності у постачальників необхідних ресурсів для виробництва продукції. 

В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що податкова звітність повинна формуватися на фактично здійснених операціях, а не лише на наявності формально складених первинних документів. 

Відповідач посилався на дефекти в первинних документах, зокрема: у товарно-транспортних накладних не зазначений рік врожаю сої або взагалі не вказано найменування вантажу. Нумерація ТТН не є логічною, хронологічною та послідовною.
Також відповідач звертав увагу на відсутність у постачальника основних засобів для обробки понад 4000 га землі та відстуність, або занижену кількість працівників у контрагентів, техніки у період вирощування гороху в 2024 році. 
Відповідач вважає сумнівним походження продукції, адже, на його думку, відсутні дані про придбання посівного матеріалу (насіння сої та пшениці), встановлені логістичні аномалії - відстань між місцями проведення робіт понад 800 км ставить під сумнів можливість їх реального виконання.
За даними ЄРПН не зафіксовано придбання насіння гороху або послуг з обробки землі для врожаю 2024 року .

ІІІ. Процесуальні дії у справі

07.04.2026 суд ухвалив відкрити загальне позовне провадження. 

21.04.2026 суд ухвалив відкласти судове засідання для надання позивачу можливості ознайомитися з відзивом та подати відповідь на відзив. 

30.04.2026 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

14.05.2026 суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження. 

IV. Обставини, встановлені судом

Позивач відповідно до задекларованих основних видів господарської діяльності є експортером сільськогосподарської продукції, який здійснює оптову торгівлю зерном, тютюном, насінням, кормами для тварин. 

Позивач подав декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2025 року від 20.11.2025, у якій заявив відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємне значення, яке становить більше 100 000 грн.

Відповідач провів документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість з урахуванням періодів декларування від`ємного значення, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. 

Перевірка проводилася на підставі наказу від 28.11.2025 № 314. 

26.12.2025 за результатами перевірки відповідач склав акт перевірки № 816/34-00-07-02/38721941, в якому контролюючий орган встановив порушення податкового законодавства, зокрема:
- п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.10 ст.201, п.200.1 ст.200 ПК України,  зазначив про завищення позивачем суми від`ємного значення, що не перевищує суму обчислену відповідно до п.200-1.3 ст. 200-1 Кодексу, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за вересень 2025 року на суму 334 008 грн; 
- п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.10 ст.201, п.200.1, п.п. вґ0 п.200.4 ст.200 ПК України оскільки платником завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду по рядку 21 , на суму 1 463 823 грн.

В акті перевірки відповідач зазначив, що позивач сформував суму податкового кредиту та заявив бюджетне відшкодування за рахунок взаємовідносин із постачальниками , по яким контролюючий орган встановив сумнів щодо здійснення господарських операцій: 

• ФГ “АГРОПРОМІНЬ 2023” за період жовтень-листопад 2024 року за операцією з придбання врожаю гороху 2024 року;
• ТОВ “СІВЕР АГРО СВІТ” за період серпень-жовтень 2025 року за операцією з придбання сої врожаю 2025 року;
• ДП “ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК” за період жовтень 2025 року за операцією з придбання сої по ланцюгу постачання від виробника ФГ “СІЛЬСЬКІ ЗОРІ”.

Основні аргументи відповідача в акті перевірки про відсутність реального характеру господарських операцій з постачання/виробництва позивачу товарів по зазначеним вище колнтрагентам: 

• відсутність у виробників необхідних матеріальних та трудових ресурсів для вирощування сільськогосподарських культур;
• відсутність у ЄРПН підтвердження придбання насіння для збору врожаю сільськогосподарських культур у 2024-2025 роках;
• наявність недоліків в товарно-транспортних накладних;
• відсутність оподатковуваного доходу, виплаченого працівникам або виконавцям послуг. 

На підставі акту перевірки від 26.12.2025 податковий орган виніс податкові повідомлення-рішення:

• ППР № 2034000702: зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 334 008 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 167 004 грн (стосується взаємовідносин з ФГ «АГРОПРОМІНЬ 2023»).
• ППР № 2134000702: зменшено суму від`ємного значення податку на додану вартість на 1 463 823 грн. (стосується операцій з ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ», ДП «ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК» та ФГ «АГРОПРОМІНЬ 2023»).

Позивач подав скаргу щодо цих рішень до ДПС України. Рішенням ДПС України від 18.03.2026 скаргу Позивача було залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення — без змін. Після цього позивач звернувся до суду. 

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також
проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. 

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відповідно до п.44.1. ст.44 Податкового кодексу України (надалі-ПК): “Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту”.

Згідно з п.198 ст.198 ПК : “До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України”.

Згідно з ч.І ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до ПК України) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/ або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання.
Пунктом 123.2 ст. 123 ПК України встановлено, що діяння, передбачені п. 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Щодо посилань позивача про порушення процедури проведення перевірки, зокрема повторної перевірки без належних підстав, а саме: вересня 2025 року по взаємовідносинам з ТОВ ФГ “СІВЕР АГРО СВІТ” на суму ПДВ 395438,59 грн. у періоді - серпень 2025 року. 

В акті перевірки від 26.12.2025 відповідач зазначає про завищення суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового періоду наступного звітного (податкового) періоду на суму 1228641,5 грн. у тому числі на суму 395438,59 грн. за період взаємовідносин серпень 2025. На сторінках акту перевірки 12-16 від 26.12.2025 зазначені податкові накладні, які помилково, на думку контролюючого органу, були включені позивачем до складу податкового кредиту: №54 від 12.08.2025, №47 від 01.08.2025, №52 від 12.08.2025, №44 від 01.08.2025, №43 від 01.08.2025, №48 від 06.08.2025, №45 від 01.08.2025, №51 від 11.08.2025, №46 від 01.08.2025, №49 від 06.08.2025, №53 від 12.08.2025, №50 від 11.08.2025, №55 від 12.08.2025, 364 від 15.08.2025, №57 від 12.08.2025, №63 від 15.08.2025, №66 від 15.08.2025, №65 від 15.08.2025,№56 від 12.08.2025, №61 від 14.08.2025, №58 від 12.08.2025, №59 від 14.08.2025.

За підсумками перевірки періоду – жовтень 2025 ці податкові накладні відповідач виключив з податкового кредиту та суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. 

Разом з тим, як стверджував позивач, а відповідач не заперечував проти цього факту, що відповідно до акту перевірки від 27.11.2025 , який був складений за результатами раніше проведеної перевірки податкового періоду - вересень 2025 року , відповідач вже надавав оцінки зазначеним податковим накладним та виключив їх з податкового кредиту та суми від`ємного значення.

Таким чином, суд погоджується з аргументами позивача, що відповідач протиправно двічі відповідно до актів перевірки від 27.11.2025 та від 26.12.2025 виключив суму з податкового кредиту та суми від`ємного значення, тобто здійснив повторну документальну перевірку вже перевіреного періоду - вересень 2025 року. При цьому суд звертає увагу, що відповідач не вказував та не довів на існування законних підстав відповідно до пп.78.1.12 п.78.1 ст. 78 ПК України для проведення повторної перевірки та існування відповідного наказу. 

Як вже суд зазначав вище по тексту, основними аргументами відповідача в акті перевірки щодо порушень позивачем податкового законодавства, є відсутність діяльності у контрагентів.

Зокрема, однією з підстав для невизнання господарських операцій, здійснених між позивачем та ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» у 2025 році щодо врожаю сої та кукурудзи контролюючий орган зазначає відсутність діяльності ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» у 2024 році.

З огляду на акт перевірки від 26.12.2026 відповідач по цьому контрагенту вказує, що до перевірки були надані договори постачання від 01.08.2025 та від 09.09.2025, видаткові накладні акти звірки, товарно-транспортні накладні, звіти про посівні площі сільськогосподарських культур під врожай 2025 року , звіти про збирання врожаю тощо. Кількість працюючих в червні 2025 року - 5 осіб, в липні та серпні – 6 осіб . За даними Державного реєстру прав на нерухоме майно у власності контрагента знаходиться 827,57 га земельних ділянок розташованих у Чернігівській області. У 2025 році звітність по податку на доходи подавалася з травня 2025 року. Відповідно до відомостей про об`єкти оподаткування у ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» обліковується колісна техніка для всіх видів робіт .

Також в акті перевірки податковий орган вказує на укладення договору між ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» та ТОВ «МК АГРОТРАНС» про виконання сільськогосподарських робіт щодо передпосівної підготовки та посіву на площі 5000 га, який був укладений в травні 2025 року. 

Крім того, в акті перевірки податковий орган посилається на укладення між ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» та ТОВ «Приватний двір» від 20.06.2025 договору про надання послуг з бронування, культивації, обприскування, посіву і збору урожаю. За даними ЄРПН відповідач посилається на виписані податкові накладні на ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ».

З аналізу даних зазначених відповідачем в акті перевірки, суд вважає підтвердженим ведення ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» господарської діяльності у 2025 році, саме у періоді взаємовідносин з Товариством та ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ». Таким чином, висновок контролюючого органу про відсутність господарських операцій у 2024 році непов`язаний із здійсненням господарських операцій між позивачем та ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» у 2025 році, тому суд не вважає такий висновок відповідача належним обґрунтуванням нереальності господарських відносин. 

Щодо невизнання наявності у ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» земельних ділянок з посиланням на відповіді Новгород-Сіверської міської ради та Городнянської міської ради, згідно з якими земельні ділянки перебувають в оренді ТОВ «БФ-АГРО-ІНВЕСТ» та не передані в суборенду ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ», суд зазначає, що Державна реєстрація права суборенди ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» на земельні ділянки підтверджується витягами з державного реєстру речових прав. З урахуванням принципу допустимості доказів суд надає перевагу офіційній інформації з державних реєстрів, які підтверджують існування права товариства на земельні ділянки.

Щодо невизнання наявності у ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» сільськогосподарської техніки у зв`язку з відсутністю її реєстрації у Головному управлінні Держпродспоживслужби у Чернігівській області, суд звертає увагу, що в акті перевірки відповідач вказує, що за вказаним підприємством обліковується колісна техніка. Так само обліковується сільськогосподарська техніка за його контрагентом ТОВ «Приватний двір». Ці обставини, зазначені самим відповідачем в акті перевірки спростовують доводи відповідача про відсутність основних засобів. Крім того, суд вважає, що факт відсутності реєстрації сільгосптехніки не є беззаперечним доказом відсутності здійснення господарської діяльності, а лише є підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ».

Також відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Відносно експлуатації та відомчої реєстрації, перереєстрації тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів необхідність їх реєстрації встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2009 року № 694 «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів» (далі Порядок).

Однак відповідач не довів суду, що ним були враховані відповідно до вказаного Порядку наступні особливості реєстрації:

1) машина, що перебуває у власності кількох осіб (співвласників), реєструється за одним із співвласників, визначеним за їх згодою, яка засвідчується в установленому порядку. В книзі реєстрації, у графі "Особливі відмітки" реєстраційного документа та в уніфікованій автоматизованій електронно-обліковій системі робиться запис "Без права відчуження";

2) машина, що належить до пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства, реєструється за одним із співвласників підприємства на підставі договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, яке перебуває у спільній частковій власності, згоди співвласників, яка засвідчується в установленому порядку, рішення загальних зборів підприємства про затвердження переліку майна пайового фонду, яке використовується власниками майна, та акта прийняття-передачі машини.

В книзі реєстрації, у графі "Особливі відмітки" реєстраційного документа та в уніфікованій автоматизованій електронно-обліковій системі робиться запис "Без права відчуження".

Впродовж проведення перевірки вказані обставини не були з`ясовані контролюючим органом, що свідчить про необґрунтованість його висновку.

Крім того, Законом України «Про дорожній рух» встановлено, що не підлягає реєстрації техніка на закритих територіях, яка не виїжджає на дороги загального користування та експлуатуються виключно на закритих територіях, звільнена від реєстрації. До таких площадок належать: приватні фермерські господарства промислові підприємства та заводи сільськогосподарські комплекси складські майданчики дослідні полігони. Це обумовлено тим, що техніка, яка не бере участі у дорожньому русі та не становить загрози для безпеки на дорогах, не потребує державного контролю через реєстрацію.

Таким чином, доводи відповідача про те, що сільськогосподарська техніка ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ» відноситься до тієї категорії, яка підлягає обов`язковій реєстрації у Держпродспоживслужбі, є лише припущенням, яке не підтверджене зібраними в ході перевірки доказами.

Щодо доводів відповідача про неможливість транспортування сільгосппродукції відповідно до наданих ТТН у зв`язку з окремими недоліками при їх оформленні суд звертає увагу, що згідно з актом перевірки не встановлено фактів обриву ланцюга постачання сільгосппродукції від ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ», ДП «ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК», ФГ «АГРОПРОМІНЬ 2023» до позивача, оскільки саме в акті перевірки вчинено записи про те, що згідно з даними ЄРПН встановлено придбання позивачем сільгосппродукції від вказаних контрагентів.

З огляду на укладені договори, фактично поставка сільськогосподарської продукції від ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ», «ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК», ФГ «АГРОПРОМІНЬ 2023» позивач не повинен мати транспортні документи в підтвердження перевезення товару від виробників до пункту призначення та знати деталі перевезення, маршрути перевезення, а тим більше відповідати за процедуру відвантаження та перевезення.

Відповідно до частини 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункту 11.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів для водія.

Згідно з Переліком документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою КМУ від 25.02.2009 року № 207 наявність ТТН є документом, обов`язковим для здійснення перевезень.
Таким чином, факт здійснення господарської операції підтверджується не товарно-транспортними накладними, а первинними документами, які фіксують факт отримання/передачі товарів – видатковими накладними.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02.03.2023 по справі № 804/614/16, від 30.05.2025 року по справі № 420/373/24, в якій зазначено, що наявність або відсутність ТТН та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції з придбання або продажу ТМЦ, якщо інші дані свідчать про рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків.

Щодо посилань відповідача на відсутність підтвердження оплати за послуги водіям автотранспорту суд вважає, що відповідач не довів суду, що проаналізував вказану ситуацію в повному обсязі. Адже суб`єкти господарювання не обмежені в можливості залучати третіх осіб на інших підставах, зокрема, за договорами цивільно-правового характеру як фізичними особами-підприємцями платниками єдиного податку.

Так, пп. 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України визначає податкового агента, як особу, що виплачує доходи фізичним особам і зобов`язана утримувати та сплачувати податки із таких виплат. Пункт 165.1.180 ПКУ та статті 177 та 178 ПКУ звільняють податкового агента від обов`язку утримувати ПДФО та ВЗ із виплат ФОП, оскільки підприємець самостійно сплачує податки. Таким чином, обов`язок подавати звітність і сплачувати податки лежить на самому ФОП - водії, а не на податковому агенті.

У відзиві на позов відсутні докази перевірки контролюючим органом податкового статусу водіїв на предмет того, чи були вони фізичними особами-підприємцями платниками єдиного податку, чи укладалися з нимим цивільно-правові угоди, а лише безпідставно зазначено про відсутність оплати їх послуг. Тому за відсутності з боку контролюючого органу відповідних заходів з метою встановлення таких обставин висновки відповідача є необґрунтованими.

Щодо аргументів відповідача про недостатність у виробників сільськогосподарської продукції достатніх трудових ресурсів суд з огляду на акт перевірки звертає увагу, що контролюючий орган самостійно зазначає, що у ТОВ «СІВЕР АГРО СВІТ», ДП «ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК» (виробника по ланцюгу), ФГ «АГРОПРОМІНЬ 2023» були наявні трудові ресурси. Висновок про їх недостатність, на думку суду, є необґрунтованим, оскільки відповідач не підтверджує жодним нормативним актом щодо необхідності щонайменше 5 чоловік для обробки 10 гектарів, через що ним зроблений висновок про відсутність необхідних трудових ресурсів у виробників сільськогосподарської продукції.

Так само є необґрунтованими висновки відповідача про те, що контрагентами реалізовано сільськогосподарської продукції значно більше, чим можливо було зібрати в даний період із площі земель сільськогосподарського призначення, яку він використовував у своїй діяльності. Суд робить висновок про необґрунтованість, оскільки відповідач посилається на розрахунки та показники середньої врожайності сільськогосподарських культур без зазначення офіційного джерела цієї інформації .

Щодо невизнання реальності господарських операцій з ДП «ЛЕНД ФАРМ ЛОГИСТИК» суд зазначає наступне. З огляду на інформацію в акті перевірки випливає, що ДП «ЛЕНД ФАРМ ЛОГИСТИК» є посередником, який придбав сою, зокрема, у виробника ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ». Контролюючий орган не визнав реальність реалізації сої по ланцюгу від цього виробника з тих підстав, що ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ» не є виробником сої, у нього відсутні для цього матеріальні та трудові ресурси.

Суд зазначає, що відповідно до акту перевірки на підтвердження реальності укладення договору з ДП «ЛЕНД ФАРМ ЛОГИСТИК» позивач надав до перевірки первинні документи: видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні інструкції про оплату придбаного товару, податкові накладні, первинні документи по ланцюгу постачання від виробника ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ». Також на сторінках 40-41 акту перевірки перелічуються виробничі потужності та земельні ділянки ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ», на сторінці 48 Акту перевірки зазначено про наявність у ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ» 5 працівників. Отже суд вважає, що вказані обставини спростовують висновки відповідача про продаж на адресу ДП «ЛЕНД ФАРМ ЛОГИСТИК» сої походженням від ТОВ «Відродження Харківщини» та ТОВ «АГРОФІРМА ГРЕЙНС», а не від ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ», оскільки у останнього відсутня можливість вирощувати та збирати врожай сільськогосподарської продукції.

Крім того, з аналізу інформації в акті перевірки, ТОВ «Відродження Харківщини» були виписані на адресу ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ» податкові накладні з номенклатурою: «соя українського походження врожаю 2025 року» в період з 29.10.2025 року по 31.10.2025 року.

Постачання сої від ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ» на адресу ДП «ЛЕНД ФАРМ ЛОГИСТИК» відбулось 20 та 21.10.2025 року, згідно з податковими накладними від 20.10.2025 року № 51, від 21.10.2025 року № 52. Враховуючи, що ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ» отримало сою від ТОВ «Відродження Харківщини» лише в період з 29.10.2025 року по 31.10.2025 року, суд погоджується з аргументацією позивача, що є логічним висновок про те, що ДП «ЛЕНД ФАРМ ЛОГИСТИК» не могло 20 та 21.10.2025 року придбати у ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ» сою з джерелом походження від ТОВ «Відродження Харківщини». Отже, висновки відповідача про нереальність реалізації сої по ланцюгу від ФГ «СІЛЬСЬКІ ЗОРІ» є нелогічними.

Недоведеними є висновки відповідача про негативний баланс вирощування та реалізації сільгосппродукції виробником ФГ «АГРОПРОМІНЬ 2023», оскільки суд вважає некоректним порівняння показників зареєстрованих виробниками податкових накладних у 2024 році та показників звітності за 2024 рік.

Відповідач впродовж розгляд справи не довів, що перевіряв чи складались виробником у 2024 році податкові накладні на реалізацію залишків 2023 року або у 2023 році на суму авансу за майбутній врожай 2024 року.

При цьому суд зазначає, що, навіть за умови наявності у податкового органу переконання про те, що виробники могли зібрати та поставити позивачу менший обсяг сільськогосподарської продукції (середній по Україні чи певній області), ніж задекларовано, залишаються незрозумілими висновки про те, що проведені господарські операції визнаються контролюючим органом безтоварними у повному обсязі, а не лише частково. 

Таким чином, на підставі викладеного суд робить висновок про недоведеність з боку відповідача нереальності здійснення господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами, відповідно - висновки про недотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2025 року у Декларації з ПДВ від`ємного значення, у тому числі заявленого до відшкодування, є необґрунтованими, а прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними.

VI. Судові витрати

З урахуванням висновку суду про задоволення позовних вимог, суд здійснює розподіл витрат на підстав ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків:

• від 14.01.2026 року № 2034000702, згідно з яким зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 334 008 (триста тридцять чотири тисячі вісім), 00 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку у розмірі 167004 сто шістдесят сім тисяч чотири),00 грн.;
• від 14.01.2026 року № 2134000702, згідно з яким зменшена сума від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду по рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 уточнюючого розрахунку) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) у розмірі 1 463 823 (один мільйон чотириста шістдесят три тисячі вісімсот двадцять три),00 грн.

3. Стягнути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП (ЄДРПОУ44104032; 65015 м.Одеса, пр-кт Шевченка, 15/1) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ГЛЕНПОРТ ОДЕСА” (ЄДРПОУ 38721941, 65045, м.Одеса, вул. Успенська, буд.101) судовий збір в сумі 29 472 (двадцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят дві), 52 грн. 

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО