ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 340/8328/24
адміністративне провадження № К/990/319/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мацедонської В. Е.,
суддів: Загороднюка А. Г., Уханенка С. А.,
перевіривши касаційну скаргу адвоката Чернікова Дениса Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року (суддя Петренко О. С.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року (головуючий суддя Круговий О. О., судді: Баранник Н. П., Малиш Н. І.) у справі № 340/8328/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
1. У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , у якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати йому грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, з 01 травня 2020 року по 21 березня 2024 року включно без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу з 01 травня 2020 року по 21 березня 2024 року включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення і виплати позивачу грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, компенсації за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення з 22 квітня по 26 вересня 2024 року включно без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 22 квітня по 26 вересня 2024 року включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення позивача сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій та їх обґрунтування
2. Кіровоградський окружний адміністративний суд ухвалою від 04 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишив без руху для усунення недоліків позовної заяви.
Надав позивачу 5-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших підстав пропуску строку звернення до суду та підтверджуючих доказів.
Роз`яснив позивачу, що в разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк така позовна заява буде залишена без розгляду.
3. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року (із урахуванням ухвали про внесення виправлень від 11 квітня 2025 року) позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (період з 01 травня 2020 року по 21 березня 2024 року) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без розгляду.
4. Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 у відповідній частині, Кіровоградський окружний адміністративний суд указав, що саме з дня отримання під час проходження служби грошового забезпечення у меншому розмірі позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
5. Кіровоградський окружний адміністративний суд зазначив, що на момент звернення позивача до суду 26 грудня 2024 року (момент формування позовної заяви в підсистемі «Електронний суд») з позовом про виплату грошового забезпечення за період з 01 травня 2020 року по 21 березня 2024 року, в Україні не діяв карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а тому до спірних правовідносин застосовуються строки, встановлені статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (у редакції від 01 липня 2022 року) - три місяці з дати (21 березня 2024 року), коли позивач знав або повинен був знати про порушення свого права на оплату праці.
6. За висновком суду першої інстанції позивач своєчасно не скористався своїм правом на звернення до суду за захистом, а звернувся до суду лише 26 грудня 2024 року, тобто з пропуском строку звернення до суду. Оскільки поважних причин позивач та його представник не вказують та матеріали позову не містять доказів наявності таких обставин, підстави для задоволення заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду відсутні. Отже, суд визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані позивачем у заяві про поновлення процесуального строку.
7. Кіровоградський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що оскільки позовна заява (період з 01 травня 2020 року по 21 березня 2024 року) подана до суду з пропуском строку і позивачем не обґрунтовано підстав такого пропуску, така позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
8. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 18 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в адміністративній справі № 340/8328/24 скасував у частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01 травня 2020 року по 18 липня 2022 року включно та адміністративний позов у цій частині направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В іншій частині ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в адміністративній справі № 340/8328/24 залишив без змін.
9. Суд апеляційної інстанції указав, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до спірних відносин, що мали місце у період з 01 травня 2020 року по 18 липня 2022 року приписів статті 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, у зв`язку з чим суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав залишення позову без розгляду в цій частині.
10. Стосовно вимог ОСОБА_1 з 19 липня 2022 року Третій апеляційний адміністративний суд зазначив, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Відлік строку для звернення до суду у випадку, зокрема, незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльністю у спорах щодо проходження публічної служби розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
11. Суд апеляційної інстанції указав, що військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду копію грошового атестата ОСОБА_1 від 21 березня 2024 року № 67, у якому військовослужбовцем проставлений підпис в графі «правильність даних, зазначених в атестаті підтверджую».
12. За висновком Третього апеляційного адміністративного суду 21 березня 2024 року позивач ознайомився з розміром нарахованих до виплати сум при звільненні, отримав грошовий атестат (зворотного позивачем не доведено), відтак саме з цієї дати він повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а відповідно тримісячний строк звернення до суду слід обраховувати саме з 21 березня 2024 року. При цьому, подальші звернення позивача до військової частини із інформаційними запитами та отримання інформації про нараховані та виплачені суми не змінюють дати початку перебігу строку звернення до суду з адміністративним позовом. Позивач із позовом до суду звернувся 26 грудня 2024 року, тобто після спливу тримісячного строку з дня коли він повинен був дізнатися про порушення своїх прав, відповідно позовні вимоги за період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2024 року слід залишити без розгляду відповідно до приписів статті 123 КАС України.
13. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01 травня 2020 року по 18 липня 2022 року включно та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи в цій частині. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
14. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій в частині залишення без розгляду позовних вимог щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2024 року, адвокат Черніков Д. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій зазначив, що вважає їх безпідставними та необґрунтованими, такими, що ухвалені з неправильним застосуванням (порушенням) норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а саме неправильне застосування статей 110, 116 та 233 КЗпП України, за відсутності висновку Верховного Суду щодо правових наслідків визнання неконституційним встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.
15. На думку скаржника, ураховуючи рішення Конституційного Суду України № 1-р/2025 від 11 грудня 2025 року у справі № 1-7/2024(337/24), можна дійти висновку про додержання позивачем строку звернення до суду з цими позовними вимогами, оскільки з моменту ухвалення вказаного рішення строк звернення до суду із відповідними вимогами не встановлюється.
16. Скаржник уважає, що застосування обмежувального строку звернення до суду, який Конституційний Суд України визнав неконституційним, до вимог щодо перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця суперечить конституційним засадам захисту права на оплату праці та доступу до правосуддя. Більше того, з урахуванням правової позиції Конституційного Суду України, підлягає застосуванню попередня редакція статті 233 КЗпП України, яка не обмежувала строк звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати та інших належних виплат, що узгоджується з принципом ефективного судового захисту та правової визначеності.
17. На підставі викладеного скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог за період служби з 19 липня 2022 року по 21 березня 2024 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Позиція інших учасників справи
18. У відзиві на касаційну скаргу адвоката Чернікова Д. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , військова частина НОМЕР_1 указала, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивач звернувся до суду після спливу тримісячного строку з дня коли він повинен був дізнатися про порушення своїх прав, відповідно позовні вимоги за період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2024 року слід залишити без розгляду відповідно до приписів статті 123 КАС України, просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 відмовити повністю.
Рух касаційної скарги
19. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 26 січня 2026 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Чернікова Д. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі № 340/8328/24, а також витребував цю справу із Кіровоградського окружного адміністративного суду.
20. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справу № 340/8328/24 призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи
21. Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає таке.
22. Спір у цій справі виник у зв`язку із протиправними, на думку позивача, діями, зокрема, військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати складових грошового забезпечення з 19 липня 2022 року по 21 березня 2024 року, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року, у якому проводяться такі виплати, та зобов`язання вчинити відповідні дії.
23. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
24. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
25. Частиною п`ятою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
26. Таким чином, для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
27. При цьому, законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
28. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
29. Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
30. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не бачить підстав відступати від указаної правової позиції у межах цієї справи та надалі зауважує таке.
31. За висновком судів попередніх інстанцій, позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду, передбачений статтею 233 КЗпП України (у редакції зі змінами, внесеними Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) в частині позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 з 19 липня 2022 року по 21 березня 2024 року.
32. Верховний Суд зазначає, що у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23 Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду (далі - Судова палата) сформувала єдиний підхід до застосування статті 233 КЗпП України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.
33. У зазначеній постанові Судова палата зазначила, що частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
34. Судова палата урахувала позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, яку неодноразово висловлював Конституційний Суд України, зокрема, у Рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
35. У підсумку Судова палата виснувала, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України в редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону № 2352-IX).
36. Застосовуючи означені підходи при вирішенні цієї справи, Верховний Суд зазначає, що частково поділяє позицію судів попередніх інстанцій, зокрема, щодо необхідності застосування частини другої статті 233 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX, до позовних вимог, які стосуються періоду з 19 липня по 21 березня 2024 року.
37. Разом із цим, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважує, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
38. Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
39. Таким чином, із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні працівник має право звернутися до суду в тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
40. Варто зауважити, що у справі, яка розглядається, позивача не було звільнено з військової служби 21 березня 2024 року, а згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 березня 2024 року № 82 ОСОБА_1 вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_2 .
41. Ураховуючи те, що ОСОБА_1 не було звільнено з військової служби 21 березня 2024 року, Верховний Суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що тримісячний строк звернення до суду слід обраховувати саме з 21 березня 2024 року.
42. Як убачається з матеріалів справи наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26 вересня 2024 року № 279 позивача звільнено з військової служби у відставку.
43. Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з цим позовом 26 грудня 2024 року (момент формування позовної заяви в підсистемі «Електронний суд»), тобто в межах тримісячного строку звернення до суду з відповідними вимогами.
44. Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду допустили неправильне застосування норм права, у зв`язку із чим дійшли передчасного висновку про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 в частині позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 за період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2024 року.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
45. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
46. Оскільки суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм права, у зв`язку із чим дійшли передчасного висновку про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у відповідній частині позовних вимог, оскаржувані судові рішення належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу адвоката Чернікова Дениса Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
2. Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 за період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2024 року скасувати, а справу направити до Кіровоградського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська
Судді А. Г. Загороднюк
С. А. Уханенко