ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
  	Справа № 636/2285/26  Провадження№ 2-о/636/75/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Гніздилова Ю.М., при секретарі Селевко Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , про встановлення факту належності документа, заінтересована особа – Виконавчий комітет Старосалтівської селищної ради, 
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правоустановлюючого документу, а саме: факту належності ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вовчанським РО УМВС України у Харківській області 2002 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 22.04.2016) - правовстановлюючого документа - договір купівлі-продажу посвідчений виконавчим комітетом Старосалтівської сільської ради Вовчанського району Харківської області 21.03.1983 року, реєстровий № 60. 
В судове засідання заявник не з`явився, надав письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, а розгляд справи провести за його відсутності. 
Представник заінтересованої особи – Виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи. 
Згідно з ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди заявника суд ухвалює рішення без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності належав будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідчений виконавчим комітетом Старосалтівської сільської ради Вовчанського району Харківської області 21.03.1983 року, реєстровий № 60. 
Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшов вказаний вище будинок. 
Заявник скористався своїм законним правом на отримання спадщини за заповітом (заповіт №594 від 16.07.2007), і подав відповідну заяву до органу нотаріату. 
Відкрито спадкову справу за № 495/216. Однак, після сплину законного строку, Вовчанською Державною нотаріальною канторою Харківської області (№161/02-31 від 27.01.2017) заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з виявленими розбіжностями. Зокрема, в договорі купівлі-продажу (правовстановлюючий документ) допущено помилку, а саме прізвище спадкодавця ОСОБА_2 » ОСОБА_3 зазначено як « ОСОБА_4 ». 
Тому, 04.02.2026 заявник звернувся до «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України». 
Згідно висновку Бюро вбачається, що з урахуванням зазначеного прізвища ОСОБА_5 (договір купівлі-продажу будинку, запис ОСОБА_4 , рос. РИЗНИЧЕНКО та ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть, заповіт, копія паспорта, картка платника податків, записи ОСОБА_1 ) в документах, наданих для експертизи та інших документах є ідентичними. 
Допущена помилка, перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. 
Суд вважає, що причина неправильного написання прізвища померлого ОСОБА_1 у одну літеру виникла ув`язку із неправильним переведенням його прізвища з російської на українську мови. Внаслідок такої помилки, виникла певна невідповідність між правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на будинок, який залишився у спадок за заповітом. 
У зв`язку з цим виникає необхідність встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу посвідченого виконавчим комітетом Старосалтівської сільської ради Вовчанського району Харківської області 21.03.1983 року, реєстровий № 60, що надасть заявнику можливості вільно розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право.
За таких обставин справи, суд вважає можливим встановити факт належності належності ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вовчанським РО УМВС України у Харківській області 2002 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 22.04.2016) - правовстановлюючого документа - договір купівлі-продажу посвідчений виконавчим комітетом Старосалтівської сільської ради Вовчанського району Харківської області 21.03.1983 року, реєстровий № 60., ухвалює рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .
Встановлення даного факту заявниці дає право звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для оформлення їй пенсії за віком.
Керуючись ст. 1261 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 174, 208, 209, 212-215, 218, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, суд-
вирішив:
Заяву  ОСОБА_1 , про встановлення факту належності документа, заінтересована особа – Виконавчий комітет Старосалтівської селищної ради - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вовчанським РО УМВС України у Харківській області 2002 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 22.04.2016) - правовстановлюючого документа - договір купівлі-продажу посвідчений виконавчим комітетом Старосалтівської сільської ради Вовчанського району Харківської області 21.03.1983 року, реєстровий № 60. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя            Ю.М. Гніздилов