справа № 619/3669/26
провадження № 2-о/619/136/26

Рішення
іменем України

07 липня 2026 року м. Дергачі 
Дергачівський районний суд Харківської області 
у складі: головуючого судді Коваленко Н.В., 
за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу № 619/3669/26
ім`я (найменування) заявника та заінтересованої особи:
заявниця:  ОСОБА_1 ,
представник заявниці: Зубенко Вікторія Василівна,
заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,
представник заінтересованої особи:  Чеканова Лариса Миколаївна,
вимоги заявниці: про встановлення факту, що має юридичне значення,
Виклад позиції заявника.
ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 01.06.2026 звернулася до суду із заявою у якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю за однією адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син – ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу з батьком дитини син постійно проживав разом із заявницею за адресою: АДРЕСА_1 , вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки як члени однієї сім`ї. ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання трудових обов`язків у ТОВ «Нова пошта» внаслідок ворожого обстрілу ОСОБА_3 загинув, що підтверджується матеріалами спеціального розслідування нещасного випадку. Спеціальною комісією встановлено, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Після смерті сина заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення одноразової страхової виплати сім`ї відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Однак листом від 10 квітня 2026 року їй було відмовлено у призначенні виплати та роз`яснено необхідність надання рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що на момент смерті сина ОСОБА_3 , спільно проживали за конкретною адресою, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, у зв`язку із чим змушена звернутися до суду.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 червня 2026 року справу прийнято до провадження за правилами окремого провадження.
Заявниця та її представник в судове засідання не прибули були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Надали клопотання по долучення до матеріалів справи доказів того, що ОСОБА_3 не був одружений та не мав дітей.
Представник заінтересованої особи, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, просить розглянути справу без участі представника та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд. 
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 23 січня 2026 року, ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матір`ю є ОСОБА_4 , батько ОСОБА_5 . 
Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 22 грудня 2004 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано 03 листопада 2004 року.
Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 08 грудня 2017 року ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00056030232 від 21 січня 2026 року син заявниці ОСОБА_7 26 червня 2018 року змінив прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_6 ». 
Із свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно до дозволу Харківської окружної прокуратури на видачу трупа від 14 січня 2026 року тіло ОСОБА_3 було дозволено видати саме його матері – ОСОБА_1 , що також підтверджує сімейні відносини між ними. 
Як убачається із відомостей про зареєстроване місце проживання, наданих із Реєстрів територіальної громади, а також підтверджується відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру №2836525 від 03.06.2026 та №2836862 від 03.06.2026, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . При цьому місце проживання сина та заявниці було зареєстровано за вказаною адресою з 27 липня 2006 року. 
Крім того, згідно з актом про проживання однією сім`єю, складеним депутатом Дергачівської міської ради від 05.05.2026, обстеженням та опитуванням сусідів встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично проживали разом, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. 
Згідно відповіді Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області від 26.06.2026, актові записи щодо одруження та народження дітей у ОСОБА_3 відсутні.
Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.
За приписами ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів розглядаються судом у порядку окремого провадження за умови, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує відповідний факт, а встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Положеннями ч. 1 ст. 3 СК України, передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Обов`язковими ознаками членів сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, бюджету, харчування, придбання майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей щодо порядку користування житловим приміщенням та інших обставин, які свідчать про реальність сімейних відносин.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц, відповідно до якої законодавство не містить вичерпного переліку членів сім`ї, а визначальними критеріями є спільне проживання, спільний побут та взаємні права й обов`язки.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що встановлення зазначеного юридичного факту має для заявниці безпосереднє юридичне значення, є необхідним для реалізації її права на отримання одноразової страхової виплати, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.10, 12, 13, 81, 263-265, 315-319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за однією адресою: АДРЕСА_1 , станом на день його смерті.
Учасникам справи надіслати копію судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, визначеному законом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..
Повне ім`я (найменування) заявника, заінтересованих осіб:
заявник:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, код ЄДРПОУ 14099344, місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх.

Суддя  Н. В. Коваленко