ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/13173/26
провадження № 2/753/12577/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
До Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 6246846, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 12 000 грн.
Позивач зазначає, що кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти перераховано на банківську картку № НОМЕР_1 , зазначену відповідачем під час укладення договору.
28 травня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 6246846 від 05 січня 2024 року.
Позивач вказує, що відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 41 100 грн., яка складається з: 12 000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 27 900 грн. заборгованості за процентами, 1 200 грн. заборгованості за комісією.
Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Ухвалою суду від 22 червня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

На виконання ухвали суду витребувано в Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» інформацію про належність ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_1 у період із 05 січня 2024 року до 12 січня 2024 року, а також інформацію про зарахування на рахунок, до якого емітована зазначена картка, кредитних коштів у розмірі 12 000 грн.
АТ «Державний ощадний банк України» надало відповідь № 46/12-06/87276/2026 від 23.06.2026, у якій повідомило, що за наведеними в резолютивній частині ухвали даними неможливо ідентифікувати банківську платіжну картку через велику варіативність цифрових комбінацій у номері банківської платіжної картки. Крім того, банк повідомив, що в програмному забезпеченні АТ «Ощадбанк» відсутня інформація щодо рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність - достатньою для встановлення відповідних обставин.
Суд враховує, що позивач посилається на укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 електронного кредитного договору № 6246846 від 05.01.2024 та на перерахування кредитних коштів у розмірі 12 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 .

Водночас сам по собі факт оформлення електронного кредитного договору та надання розрахунку заборгованості не звільняє позивача від обов`язку довести фактичне надання відповідачу кредитних коштів. Саме передання кредитних коштів є необхідною обставиною для висновку про виникнення у позичальника обов`язку щодо їх повернення, а також сплати процентів і комісії.
Із матеріалів справи вбачається, що для перевірки доводів позивача судом було витребувано інформацію в АТ «Ощадбанк» щодо належності відповідачу банківської картки № НОМЕР_1 та зарахування на неї кредитних коштів у розмірі 12 000 грн. у період із 05.01.2024 по 12.01.2024.
Однак відповідь АТ «Ощадбанк» не підтвердила ані належність вказаної банківської картки відповідачу, ані факт зарахування на рахунок відповідача кредитних коштів. Навпаки, банк повідомив про неможливість ідентифікувати картку за наведеними даними та про відсутність у програмному забезпеченні банку інформації щодо рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .
Таким чином, витребувані судом банківські відомості не підтвердили ключову обставину, на яку посилається позивач, а саме факт фактичного перерахування відповідачу кредитних коштів за договором № 6246846 від 05.01.2024.
Суд також враховує, що позивач не надав інших належних і допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували, що банківська картка № НОМЕР_1 належала саме ОСОБА_1 або що грошові кошти в сумі 12 000 грн. були фактично зараховані на рахунок відповідача.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відображає заявлений розмір боргу, однак сам по собі не підтверджує факту отримання відповідачем кредитних коштів. Так само договір відступлення права вимоги № 106-МЛ від 28.05.2024 підтверджує перехід права вимоги від первісного кредитора до позивача, проте не доводить фактичного виникнення та існування заборгованості відповідача у заявленому розмірі без підтвердження первинної обставини - надання кредиту.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт фактичного надання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором № 6246846 від 05.01.2024.
Оскільки вимоги про стягнення процентів і комісії є похідними від вимоги про стягнення основної заборгованості за кредитом, а факт надання кредитних коштів відповідачу судом не встановлено, позовні вимоги в цілому задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача. Тому сплачений позивачем судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 17.07.2026

 Суддя: Комаревцева Л.В.