Справа № 215/1623/26 
2/215/2412/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Данилевського М.А., секретаря судового засідання Потніченко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з профзахворюваням,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2026 ОСОБА_1 звернулася до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу зі вказаним позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з профзахворюванням та просить стягнути на її користь 650 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу, а саме з 01 лютого 2005 року по 21 січня 2025 року працювала на різних посадах у різних структурних підрозділах Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». 
21 січня 2025 року позивача звільнено за п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я.
За час роботи на підприємстві Відповідача Позивач набула хронічних професійних захворювань.
Пунктом 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 21 січня 2026 року, затвердженого т.в.о начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці 21.01.2026 року, встановлено наявність у Позивача професійних захворювання:
- Радикулопатія попереково - крижова LS, S1 та шийна С 6, C7, С 8 на фоні полісегментарної дископатії з помірно вираженими статико - динамичними порушеннями, стійким больовим, м`язово - тонічним та переферичним нейросудиним синдромами, з явищами нейрогенної переміжної кульгавості;
- Хронічний ( пиловий ) бронхіт першої стадії. Не різко виражений пневмофиброз. Легенева недостатність першого ступеня. 
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 125/26/255/ Р від 13.02.2026 Позивачу встановлено 60 % втрати працездатності та третю групу інвалідності внаслідок професійних захворювань.
Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушена проходити лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 5531.
У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, вона позбавлена можливості повноцінно реалізовувати свої звички та бажання. Відповідно до рекомендацій , які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю № 125/26/255/1 позивачу встановлені обмеження до самообслуговування, пересування , трудової діяльності . Позивачу встановлено необхідність використання ортезів на грудний, поперековий, крижовий відділ хребта, користування палицями, отримання реабілітаційної допомоги в сфері охорони здоров`я, санаторно - курортне лікування. Такий стан її здоров`я не дає можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою, улюбленими справами, відчувати повний смак життя. Позивач раніше вела активний спосіб життя, любила мандрувати з сім`єю, їздити в карпатські гори, ходити до лісу, займатися збиранням грибів, зустрічатись зі своїми подругами. Зараз вона змушена відмовитись від свого звичного способу життя. У зв`язку з професійним захворюванням позивач багато часу вимушена проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності, а під час лікування переносити біль, приймати велику кількість ліків . Через стан свого здоров`я більша частина хатньої роботи лягла на плечі її чоловіка, що також призводить до напружених стосунків у ciм`ї, сварок. Через хворобу порушилися її зв`язки з друзями, що також спричиняє їй додаткові душевні страждання.
Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2026 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 14.04.2026 о 12-30 год.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2026 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.08.2026 о 12-30 год.
19.03.2026 року представник відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» - адвокат Савельєва Т.Д. подала до суду відзив на позовну заяву. Зазначила, що у своїй позовній заяві Позивач не приділяє належної уваги розрахунку розміру стягуваної моральної шкоди. Водночас, Позивач зазначає, що розумним та справедливим має стати відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача у розмірі 650000,00 грн. При цьому, з позовної заяви незрозуміло які факти слугують обґрунтуванням саме такої суми завданої моральної шкоди.
Вважає, що такий підхід не може бути застосований для визначення розміру завданої моральної шкоди, оскільки, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Зазначає, що позивачем не надано висновків лікувально профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, депресію чи інші негативні прояви психологічного стану, які б начебто виникли у нього в результаті отриманої травми. У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують психологічний стан позивача, а тому розмір моральної шкоди, що заявлений до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, що не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості.
Матеріалами справи підтверджується (витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу №125/26/255/ В) від 13.02.2026 номер рішення №125/26/255/Р), що у Позивача наявний комплекс хронічних захворювань непрофесійного характеру, які мають самостійний тривалий перебіг та істотно впливають на загальне самопочуття, фізичний і психоемоційний стан Позивача незалежно від наявності чи відсутності професійного захворювання.
Професія Позивача відноситься до категорій працівників, що підпадають під обов`язковий медичний огляд. При цьому, не зрозуміло якщо Позивач мав скарги на стан свого здоров`я, то чому він не повідомив лікарів про це під час щорічних медичних оглядів. Матеріали справи не містять доказів оскарження Позивачем результатів проходження щорічних медичних оглядів чи повідомлення Роботодавця щодо незгоди з результатами медичного огляду. Окрім того, до матеріалів справи не надано копію медичних висновків щодо фактичного звернення Позивача до лікарів зі скаргами на стан здоров`я за період лікування до 2025 року (до моменту звільнення).
Звертає увагу суду на те, що моральні страждання Позивача також пов`язані з іншими хворобами, що не є професійними та не є наслідками роботи у Відповідача. Зазначені вище обставини явно вказують на те, що моральні страждання Позивача складаються загалом з наявності у нього загальних захворювань, а можливо й з інших невідомих обставин, що не дозволяє відділити моральні страждання, що викликані професійним захворюванням, якщо такі мали місце, від тих, що спричинені іншими захворюваннями.
Позивач не інформувала Відповідача про погіршення стану її здоров`я, про перші прояви ранніх ознак професійного захворювання тощо. Якби такі повідомлення мали місце, Відповідач мав би змогу відреагувати на таку ситуацію та своєчасно вивести Позивача з-під дії шкідливих умов праці.
Підсумовуючи викладене та проаналізувавши надані Позивачем докази на підтвердження заявлених вимог, Відповідач вважає, що вони не підтверджують наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, з огляду на те, що:
По-перше, медична документація, подана Позивачем, є внутрішньо суперечливою та не узгоджується між собою. Так, у акті за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання зазначено один перелік діагнозів, тоді як у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи визначено інший розширений перелік діагнозів. Зазначене унеможливлює однозначне встановлення обсягу професійного захворювання та причинно-наслідкового зв`язку між умовами праці у Відповідача і всіма заявленими Позивачем патологіями.
По-друге, Позивач не надала суду належних та допустимих доказів фактичних звернень до медичних закладів зі скаргами на стан здоров`я до 2025 року, тобто за період її роботи у Відповідача та до моменту звільнення не надано жодної медичної виписки про стан її здоров`я.
По-третє, істотний вплив на завдання Позивачу професійного захворювання мало його халатне ставлення до свого здоров`я. Тим більше, що в наданих медичних документах зазначено період лікування Позивача вже з 2019 року.
Позивач не інформувала Відповідача про погіршення стану свого здоров`я, про перші прояви ранніх ознак професійного захворювання тощо. Якби такі повідомлення мали місце, Відповідач мав би змогу відреагувати на таку ситуацію та своєчасно вивести Позивача з-під дії шкідливих умов праці.
По-четверте, Позивач умисно сприяла розвитку професійних захворювань (епікризи та виписки з історії хвороби свідчать, що Позивач мала ознаки професійних захворювань багато років тому, але про ознаки професійних захворювань лікарів не повідомляла і проходила медичні огляди, за наслідками яких не була відсторонена від роботи та Відповідач не отримував документальних підтверджень необхідності її переведення або відсторонення/звільнення від роботи за станом здоров`я).
За таких умов, на думку представника відповідача, слід констатувати, що виникнення у Позивача професійного хронічного захворювання стало наслідком її бездіяльності та безвідповідального ставлення до власного здоров`я та приховування тривалий час свого захворювання, яке почалось ще в 2019 році. 
Не зважаючи на те, що ПРАТ «ПІВНГЗК» не визнає позов та вважає позовні вимоги завищеними, а також такими, що не відповідають критеріям розумності та справедливості, Відповідач готовий добровільно сплатити Позивачу на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я через професійне захворювання, суму у розмірі 60 000 (шістдесят) тисяч гривень, однак відсутність банківського рахунку, на який можливо здійснити перерахування коштів, позбавляє відповідача зробити це у добровільному порядку.
Враховуючи вищевикладене, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі через, оскільки заявлені позивачем моральні страждання не підтверджено наданими доказами по справі.
Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала на наступних роботах:
3 01.02.2005 по 22.05.2005 - машиністом конвеєра на транспортуванні гарячих обкотишів виробничої дільниці випалювання обкотишів цеху по виробництву обкотишів № 2;
з 23.05.2005 по 04.01.2008 - машиністам конвеєра , зайнятим транспортуванням гарячих обкотишів виробничої дільниці випалювання обкотишів цеху по виробництву обкотишів № 2;
3 26.06.2012 по 12.04.2020 - дозувальником гарячого повертання виробничої дільниці випалювання обкотишів цеху по виробництву обкотишів № 2;
з 13.04.2020 по 21.01.2025 - машиністом насосних установок виробничої дільниці випалювання обкотишів цеху по виробництву обкотишів № 2.
Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4 від 12.01.2026, встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання, а саме:
- Радикулопатія попереково - крижова LS, S1 та шийна С 6, C7, С 8 на фоні полісегментарної дископатії з помірно вираженими статико - динамичними порушеннями , стійким больовим, м`язово - тонічним та периферичним нейросудинним синдромами, з явищами нейрогенної переміжної кульгавості 
- Хронічний ( пиловий ) бронхіт першої стадії. Нерізко виражений пневмофиброз. Легенева недостатність першого ступеня. 
Професійне захворювання виникло за таких обставин: Працюючи машиністом насосних установок , вела запуск насосів в роботу та наглядала з його роботою після запуску , перевіряла технічний стан лотку промислових стоків навантаження обкотишів , виявляла запульпування лотку, очищала промислові стоки навантаження обкотишів. Через порушения в роботі систем пилоподавлення, аспірації та режимів експлуатації гірничо-збагачувального устаткування протягом тривалої дії підпадала під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенной дії у повітрі робочої зони. Внаслідок недосконалості робочого місця , змушена була на протязі зміни працювати стоячи на переносити вантажі з наднармованою вагою , також виконувала роботи , які характеризувалися важкою фізичною працею.
Згідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи 125/26/255/ В від 13.02.2026 ОСОБА_1 є особою третьої групи інвалідності, має діагноз – Основний диагноз : М 54.10 - Радикулопатія, Супутні діагнози : М 16.3 - інший диспластичний коксартроз, J68.4 - Хронічнi pecпipaторні стани, спричинені дією хімічних речовин, газів, димів i пapiв. Причина інвалідності – професійне захворювання. Відсоток втрати професійної працездатності – 60% встановлено з 12.01.2026.
У матеріалах справи також містяться виписки з медичної картки амбулаторного хворого, які підтверджують наявність у позивача відповідних захворювань, їх тривалий характер, а також факт його неодноразового звернення за медичною допомогою та проходження лікування.
З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.
Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. 
Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.
Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. 
Відповідно до ст.237-1 КЗпП України – власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12 січня 2026 року, професійні захворювання виникли у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, працюючи машиністом насосних установок , вела запуск насосів в роботу та наглядала з його роботою після запуску , перевіряла технічний стан лотку промислових стоків навантаження обкотишів , виявляла запульпування лотку, очищала промислові стоки навантаження обкотишів. Через порушения в роботі систем пилоподавлення, аспірації та режимів експлуатації гірничо-збагачувального устаткування протягом тривалої дії підпадала під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Внаслідок недосконалості робочого місця , змушена була на протязі зміни працювати стоячи на переносити вантажі з наднармованою вагою, також виконувала роботи , які характеризувалися важкою фізичною працею..
З акту вбачається, що ОСОБА_1 має діагноз:
- Радикулопатія попереково - крижова LS, S1 та шийна С 6, C7, С 8 на фоні полісегментарної дископатії з помірно вираженими статико - динамичними порушеннями , стійким больовим, м`язово - тонічним та переферичним нейросудиним синдромами, з явищами нейрогенної переміжної кульгавості 
- Хронічний ( пиловий ) бронхіт першої стадії. Нерізко виражений пневмофиброз. Легенева недостатність першого ступеня. Як встановлено з трудової книжки ОСОБА_2 
- з 01 лютого 2005 року по 21 січня 2025 року працювала на різних посадах у різних структурних підрозділах ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧНО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ»;
-21 січня 2025 року звільнена за п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я.
Інформація з трудової книжки ОСОБА_1 свідчить про те, що вона з 2005 року по 2025 рік майже весь час працювала в шкідливих умовах праці.
У акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4 від 12.01.2026 року також зазначено, що ОСОБА_1 в умовах шкідливих факторів ПРАТ «ПІВНГЗК» працювала 19 років 11 місяців.
Отже, вбачається, що захворювання, які визнанні професійними захворюваннями ОСОБА_1 цілком ймовірно виникли за час роботи на ПРАТ «ПІВНГЗК».
З наданої трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 після звільнення з ПРАТ «ПІВНГЗК»» більше не працювала.
У позовній заяві зазначено, що у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. 
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. 
При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також тривалість її роботи у шкідливий умовах, на підприємстві відповідача. 
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 180 000,00 грн. буде відповідати судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації.
Правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі.
Зазначені висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №235/3143/24 (провадження №61-14246св24).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 180 000,00 гривень.
У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 1800,00 грн. 
На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст., 12, 43, 49, 141, 259 ч.6, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧНО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧНО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», код ЄДРПОУ 00191023, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧНО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», код ЄДРПОУ 00191023, судовий збір на користь держави у розмірі 1800 гривень. 
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції – Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено та підписано 10 вересня 2026 року. 

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧНО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», код ЄДРПОУ 00191023, адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, 50079.

Суддя