Справа № 465/8820/25 
Провадження 2/465/2452/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
08.09.2026 року         м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючої судді Кушнір Б.Б.,
за участю секретаря судового засідання Пони Ю.Л.,
представника позивача Садової І.З.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу тимчасової споруди, -
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство «Адміністративно - технічне управління» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат.
Позовну заяву мотивує тим, що 14 квітня 2025 року КП «Аміністративно-технічне управління» здійснило примусовий демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди на виконання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради 06.08.2024 року №1042 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» (зі змінами внесеними 25.02.2025 рішення №164), яким передбачено демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 (кінцева зупинка трамваю №2), що належала суб`єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4 – батькові ОСОБА_1 . Вказує, що вартість витрат, понесених КП «Адміністративно - технічне управління» у зв`язку із демонтажем та доставкою тимчасової споруди на майданчик тимчасового зберігання, становить 31 500,0 гривень. Ухвалою Львівської міської ради від 26.12. 2019 №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» затверджено перелік тимчасових споруд, що входять до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницькою діяльності у м. Львові. Звертає увагу суду на те, що тимчасова споруда ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ) не була включена у вищезгаданій перелік. Відповідно до пункту 6 ухвали Львівської Міської ради від 26.12.2019 №6107 суб`єктам підприємницької діяльності, тимчасові споруди яких не увійшли до Комплексної схеми, необхідно 01.02.2020 подати звернення з обгрунтуванням необхідності включення у Комплексну схему робочої групи, створеної розпорядженням Львівського міського голови від 20.11.2019 № 611. Вказують, що ОСОБА_4 , звертався з заявою від 01.06.2020 за №2-9326-006, щодо розгляду можливості включення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (кінцева зупинка трамваю №2) в перелік тимчасових споруд, що входять до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові. Листом від 09.04.2024 №39-8иx-48131 ОСОБА_4 було повідомлено, що за результатами засідання 12.12.2023 робоча група ухвалила: відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 у включенні його тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (кінцева зупинка трамваю №2) до переліку тимчасових споруд, що входять до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова». Враховуючи наведене, беручи до уваги відсутність правових підстав для розміщення тимчасової споруди ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (кінцева зупинка трамваю №2) виконавчим комітетом Львівської міської ради 06.08.2024 було прийнято рішення №1042 «Про демонтаж тимчасових споруду Франківському районі» (із змінами від 23.12.2024 №1608 та від 25.02.2025 N164). Звертають увагу, що ФОП ОСОБА_4 не виконав рекомендацію відповідно до п.2 рішення №1042 від 06.08.2024 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» та не здійснив демонтаж у добровільному порядку. Зазначають, що на адресу ФОП ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) Франківською районною адміністрацією скеровувалась копія рішення від 25.02.2025 №164 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 N 1042» щодо проведення демонтажу тимчасової споруди. Однак на вказане рішення про демонтаж відреагувала ОСОБА_3 , яка листом повідомила, що ФОП ОСОБА_4 був її батьком, який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, та надала докази на підтвердження факту смерті та родинних відносин з померлим ФОП ОСОБА_4 , як дочки. Родинні зв`язки між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджені копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 . Отримавши копію рішення про демонтаж, ОСОБА_3 — дочка ФОП ОСОБА_4 звернулась з заявою до заступника міського голови з містобудування щодо відтермінування робіт з демонтажу тимчасової споруди за вказаною адресою, та просила надати термін для успадкування рухомого майна до 01.07.2025 в зв`язку зі смертю її батька ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про смерть від 01.01.2025 НОМЕР_2 (копія заяви та копія свідоцтва про смерть).
Отже, Відповідачка є спадкоємицею померлого ФОП ОСОБА_4 . У листі виконавчого комітету Львівської міської ради від №24-вих-46956 від 01.04.2025 на заяву Відповідачки зазначено, що встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки ТС, а у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки ТС, самовільного встановлення ТС, така ТС підлягає демонтажу, розміщення ТС самовільно забороняється. З огляду на викладене, Відповідачка була поінформована, що ТС на вул. Є. Коновальця (кінцева зупинка трамваю №2) підлягатиме примусовому демонтажу. 
КП «Адміністративно-технічне управління», виконуючи рішення виконавчого комітету №164 від 25.02.2025 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 N 1042», за участю Франківської районної адміністрації та Муніципапьної варти, 14.04.2025 провели огляд тимчасової споруди та склали акт проведення демонтажу ТС для здійснення підприємницької діяпьності та акт відсутності майна у зазначеній тимчасовій споруді та здійснили демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди на АДРЕСА_1 із залученням підрядної організації ФОП ОСОБА_5 відповідно до договору №16 від 14.04.2025 про виконання робіт. Розмір, вага, конфігурація тимчасової споруди не дозволяла провести демонтаж та евакуацію у цілісному стані, а тому уповноважена на виконання демонтажу особа провела розділення тимчасової споруди на конструктивні елементи, про що зазначено в акті проведення демонтажу. Після проведеного демонтажу, відповідно до накладної від 14.04.2025, конструктивні елементи тимчасової споруди перевезено на склад для тимчасового зберігання та передано на зберігання відповідальній особі в.о комірника складу господарського відділу Процайлу О.І, який виконував обов`язки до наказу №19 від 20.02.2025 та посадової інструкції.
Вказує, що оплата комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» суми витрат за проведення робіт з демонтажу виконаних ФОП ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 ) складає 31 500,00 гривень (без ПДВ).
Узв`язку із вище наведеним просить суд стягнути із ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» 31 500,00 гривень витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу тимчасової споруди на АДРЕСА_1 (кінцева зупинка трамвая №2).
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2025 року цивільну справу передано до Шевченківського районного суду м. Львова.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
04 грудня 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання просить відмовити у задоволені позовних вимог Комунально підприємства «Адміністративно-технічне управління» ЛМР у повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказала, що після смерті її батька — ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельній ділянці залишилася тимчасова споруда (МАФ), однак паспорт прив`язки та документи, що посвідчують право власності на неї, відсутні. Зазначила, що споруда була встановлена самовільно, а тому не є об`єктом права власності та не могла входити до складу спадщини. Крім того, відповідачка вказала, що за життя спадкодавця існував припис про демонтаж спірної споруди, однак обов`язок щодо її демонтажу мав особистий характер та не перейшов до неї у порядку спадкування. Також заперечила проти стягнення з неї витрат, пов`язаних із демонтажем споруди, оскільки такі витрати виникли після смерті спадкодавця.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2025 року цивільну справу №465/8820/25 за позовом Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2025 року цивільну справу №465/8820/25 за позовом Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20 січня 2026 року у вище вказаній справі відкрито провадження.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07 травня 2026 року витребувано від П`ятої Львівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконання ухвали Франківського районного суду м. Львові від 07 травня 2026 року на адресу суду 18 травня 2026 року надійшла копія спадкової справи №207/2025 року після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25 травня 2026 року залучено у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
09 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача подав позовну заяву у новій редакції, в якій просить стягнути із ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» 15 750,00 гривень витрат, пов`язаних з проведення демонтажу тимчасової споруди на АДРЕСА_1 та стягнути із ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» 15 750,00 гривень витрат, пов`язаних з проведення демонтажу тимчасової споруди на АДРЕСА_1 ).
19 червня 2026 року від ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просить суд відмовити у задоволені позовних вимог Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління "ЛМР у повному обсязі. Мотивуючи тим що, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася тимчасова споруда МАФ, без паспорта прив`язки і без документів на право власності. Вказує, що позивач зазначає, що паспорт прив`язки був відсутній, документи на право власності на МАФ були відсутні і МАФ вважається самовільно встановленою спорудою. Зазначає, що він не успадковував жодного майна , пов`язаного з МАФ і не його власником.
17 липня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача подав додаткові пояснення, в яких зазначає, що відповідно до пунктів 2.1, 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди; встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки; відхилення від паспорта прив`язки тимчасової споруди не допускається, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу; розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється. Отже, паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 (кінцева зупинки трамваю №2) ФОП ОСОБА_4 , підтверджує належність тимчасової споруди спадкодавцю. 12.12.2023 робочою групою, утвореної розпорядженням Львівського міського голови від 20.11.2019 №611 «Про утворення робочої групи для врегулювання ситуації, яка склалася з тимчасовими спорудами для здійснення підприємницької діяльності, розміщеними на території м. Львова» ФОП ОСОБА_4 відмовлено у включені його тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності за адресою АДРЕСА_1 (кінцева зупинка трамваю №2) до переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова». 
06.08.2024 виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийнято рішення № 1042 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» та 25.02.2025 рішення №164 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 №1042», яким зобов`язано демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 кінцева зупинка трамваю №2) (суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_4 ). Відповідно до п.2 Рішення рекомендовано суб`єктам підприємницької діяльності, тимчасові споруди яких перелічені у пункті 1 цього рішення, здійснити демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд у добровільному порядку, зокрема і тимчасової споруди ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та надано термін протягом 10 календарних днів. 
Звертає увагу суду на, що п. 4.9. Рішення, витрати з організації примусового демонтажу тимчасових споруд у разі, якщо такий не відбувся у визначений термін у зв`язку з перешкоджанням власниками тимчасових споруд здійснити такий демонтаж, покладено на власників тимчасових споруд. ФОП ОСОБА_4 зобов`язаний був здійснити добровільний демонтаж до 16.08.2024 року. Відповідно до п.4.1.14 первинної редакції Рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 року №1042 КП «Адміністративно-технічне управління» повинно було здійснити демонтаж до 31.08.2024 року. 
Рішення №164 від 25.02.2025, були внесені зміни до п. 4.1.14 Рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 року №1042, яким продовжено КП "Адміністративно-технічне управління» термін до 15.04.2025 року. Тому вважають, шо у ФОП ОСОБА_4 був час для вчинення дій щодо добровільного демонтажу ТС за адресою: АДРЕСА_1 (кінцева зупинка трамваю, 2).
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому, та просив такий задовольнити, врахувавши зазначені у позовній заяві обставини та додані до матеріалів справи докази на їх підтвердження.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог покликалась на обставини, викладені у відзиві на позов.
Судом встановлено, що 06.08.2024 виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийнято рішення № 1042 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі», яким зобов`язано демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 кінцева зупинка трамваю №2) (суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_4 ). Відповідно до п.2 Рішення рекомендовано суб`єктам підприємницької діяльності, тимчасові споруди яких перелічені у пункті 1 цього рішення, здійснити демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд у добровільному порядку, зокрема і тимчасової споруди ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та надано термін протягом 10 календарних днів. 
Згідно п.3 рішення, у разі нездійснення демонтажу у добровільному порядку визначено уповноваженою особою на виконання демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, передбаченої п.1 цього рішення КП "Адміністративно-технічне управління" спільно з Франківською районною адміністрацією.
Згідно п.4.1.14 рішення, зобов`язано КП "Адміністративно-технічне управління" здійснити демонтаж за участю представника Франківської районної адміністрації на вул. Є. Коновальця (кінцева зупинка трамваю №2) (суб`єкт підприємницької діяльності Тимик Михайло Олексійович).
Відповідно до листа Франківської районної адміністрації ЛМР № 35-вих-114358 від 09.08.2024 Тимика Михайла повідомлено про необхідність демонтувати тимчасову спору за адресою: вул. Є. Коновальця кінцева зупинка трамваю №2, у зв`язку із відсутністю дозвільних документів на його встановлення.
Однак, ФОП ОСОБА_4 не виконав рекомендацію відповідно до п.2 рішення №1042 від 06.08.2024 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» та не здійснив демонтаж у добровільному порядку. 
25.02.2025 виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийнято рішення № 164 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 №1042", яким викладено п.4.1.14 пункту 4 в новій редакції "п.4.1.14. АДРЕСА_1 (кінцева зупинка трамваю №2)(суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_4 ) термін до 15.04.2025".
Відповідно до листа Франківської районної адміністрації ЛМР № 35-вих-34371 від 10.03.2025 ОСОБА_4 скеровано копію рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 25.02.2025 № 164 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 №1042".
Матеріали справи не містять доказів направлення такого листа ОСОБА_4 , однак, як вбачається з листа ОСОБА_3 від 13.03.2025, адресованому Львівській міській раді, такий лист отримала донька ОСОБА_4 та вказаним листом від 13.03.2025 повідомила Львівську міську раду про смерть ОСОБА_4 01.01.2025, та про необхідність відтермінувати демонтаж тимчасової споруди - кіоску на АДРЕСА_1 (кінцева зупинка) до 01.07.2025 для надання можливості успадкування рухомого майна після смерті її батька. До вказаного листа долучено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 . Вказаний лист отриманий Львіською міською радою 13.03.2025 (а.с.15-17).
Даний лист було скеровано для розгляду до КП "Адміністративно-технічне управління", що підтверджується відповідною резолюцією на ньому.
Листом КП "Адміністративно-технічне управління" від 27.03.2025 повідомлено ОСОБА_3 , що відтермінування демонтажу повноваженнями КП "Адміністративно-технічне управління" не передбачено, просять в короткий термін здійснити добровільний демонтаж тимчасової споруди (а.с.18).
Листом виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.04.2025 повідомлено ОСОБА_3 про прийняті виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення, зокрема, №1042 від 06.08.2024 та №164 від 25.02.2025, про демонтаж тимчасової споруди ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 (кінцева зупинка трамваю№2) - а.с.19.
КП «Адміністративно-технічне управління», виконуючи рішення виконавчого комітету №164 від 25.02.2025 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 N 1042», за участю Франківської районної адміністрації, 14.04.2025 провели огляд тимчасової споруди та склали акт проведення демонтажу ТС для здійснення підприємницької діяпьності та акт відсутності майна у зазначеній тимчасовій споруді та здійснили демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди на АДРЕСА_1 (кінцева Зупинка трамваю №2) із залученням підрядної організації ФОП ОСОБА_5 відповідно до договору №16 від 14.04.2025 про виконання робіт. 
Відповідно до договору №16 про виконання робіт від 14.04.2025, КП "Адміністративно-технічне управління" (замовник по договору) доручило, а ФОП ОСОБА_5 (виконавець по договору) прийняв на себе зобов`язання з виконання робіт з демонтажу (знесення, розбирання) самовільно встановленого (розміщеного) об`єкта (тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності площею 21 кв.м. встановленої ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 (кінцева зупинка трамваю№2) та доставці їх на майданчик тимчасового збергінання (а.с.22-23).
Згідно п.2.1.-2.2. договору, вартість робіт складає 31 500грн. без ПДВ, які замовник зобов`язався перерахувати на рахунок виконавця впродовж 10 днів від дати підписання акта виконаних робіт.
Відповідно до рахунка-фактури №3 від 14.04.2025 вартість робіт становить 31500грн. (а.с.29).
Відповідно до акту №ОУ-000000052 здачі-прийняття робіт від 14.04.2025 роботи з демонтажу(знесення, розбирання) самовільно втсановленого об`єкта по договору №16 від 14.04.2025 скдадають 31500гривень (а.с.30).
Розмір, вага, конфігурація тимчасової споруди не дозволяла провести демонтаж та евакуацію у цілісному стані, а тому уповноважена на виконання демонтажу особа провела розділення тимчасової споруди на конструктивні елементи, про що зазначено в акті проведення демонтажу. Після проведеного демонтажу, відповідно до накладної від 14.04.2025, конструктивні елементи тимчасової споруди перевезено на склад для тимчасового зберігання та передано на зберігання відповідальній особі в.о комірника складу господарського відділу Процайлу О.І, який виконував обов`язки до наказу №19 від 20.02.2025 та посадової інструкції.
Згідно спадкової справи №207/2025 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадщину за законом після його смерті прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позивач вказує, що оплата КП «Адміністративно-технічне управління» суми витрат за проведення робіт з демонтажу виконаних ФОП ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 ) складає 31 500,00 гривень (без ПДВ), відтак, просить суд стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» 31 500,00 гривень витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу тимчасової споруди на АДРЕСА_1 ) в рівних частинах по 15 750грн. як спадкоємців ОСОБА_4 .
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.
Спір у даній справі виник із зобов`язання відшкодування витрат КП "Адміністративно-технічне управління", пов`язаних із демонтажем самовільно встановленої тимчасової споруди за адресою - АДРЕСА_4 (кінцева зупинка трамваю №2).
Суд зауважує, що у позові позивач посилався на норми цивільного законодавства, що регулюють питання відшкодування шкоди (ст. 1166 ЦК України), а також спадкування (ст.ст.1216, 1218, 1268, 1281 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Доведення розміру шкоди покладається на позивача.
Згідно доводів позовної заяви, вартість понесених витрат у зв`язку із демонтажем самовільно встановленої тимчасової споруди за адресою - АДРЕСА_4 (кінцева зупинка трамваю №2) становить 31 500грн., які були сплачені ФОП ОСОБА_5 на підставі договору про виконання робіт.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з положеннями статей 626 - 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Наявний в матеріалах справи договір про виконання робіт за правовою природою є договором підряду.
Відповідно до статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до статті 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Зокрема, договором №16 про виконання робіт від 14.04.2025, рахунком-фактурою №3 від 14.04.2025, актом №ОУ-000000052 здачі-прийняття робіт від 14.04.2025, які долучено до матеріалів справи підтверджено лише факт виконання робіт ФОП ОСОБА_5 з демонтажу (знесення, розбирання) самовільно встановленого об`єкта  АДРЕСА_4 (кінцева зупинка трамваю №2)та вартість таких робіт в розмірі 31500гривень.
Згідно п.2.1.-2.2. договору, вартість робіт складає 31 500грн. без ПДВ, які замовник зобов`язався перерахувати на рахунок виконавця впродовж 10 днів від дати підписання акта виконаних робіт.
Разом з цим, матеріали справи не містять доказів виконання позивачем умов договору в частині оплати таких робіт виконавцю - ФОП ОСОБА_5 .
Суд зауважує, що сторони погодили у договорі обов`язкове оформлення кошторисної, виконавчої та іншої первинної документації з метою належеного відображення господарських операцій за цим договором. Однак позивач ухилився від виконання обов`язку щодо подання доказів на підтвердження стверджуваних ним обставин.
Так, для належного обґрунтування власної позиції позивач мав би надати суду платіжну інструкцію, банківську квитанцію для підтвердження оплати наданих ФОП ОСОБА_5 послуг та розміру такої оплати.
Інших первинних документів, які підтверджують факт проведення господарської операції, а саме оплати за демонтаж самовільно встановленого об`єкта саме позивачем за вищевизначеним договором про виконання робіт, які відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", матеріали справи не містять.
Однак, позивачем до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження понесення КП "Адміністративно-технічне управління" таких витрат по договору про виконання робіт. 
Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту понесених витрат на демонтаж самовільно встановленої тимчасової спорудив розмірі 31500грн., що є предметом позовних вимог.
Що стосується заявленння позовних вимог до спадкоємців ОСОБА_4 , то суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Частиною 1 ст.1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.
Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2024 ОСОБА_4 скеровано копію рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 25.02.2025 № 164 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 №1042" з вимогою здійснити демонтаж МАФ протягом 10 календарних днів.
Таким чином, ОСОБА_4 мав зобов`язання із демонтажу тимчасової споруди, розміщеної за адресою АДРЕСА_4 (кінцева зупинка).
Однак, у встановлений у рішенні строк ОСОБА_4 демонтаж не здійснив.
Сплив терміну (строку виконання), який був встановлений рішенням виконавчого комітету Львівської мільської ради за життя спадкодавця, означає лише те, що спадкодавець перебував у стані прострочення виконання зобов`язання. Сам обов`язок через це не анулюється і продовжує існувати як невиконане майнове/господарське зобов`язання та переходить до нових власників. 
Обов`язки з демонтажу майна є майновими зобов`язаннями, які переходять до спадкоємців разом із правом власності на тимчасові конструкції чи інше спадкове майно.
Відповідно до законодавства, спадкоємці відповідають за боргами та зобов`язаннями спадкодавця виключно в межах вартості майна, отриманого у спадщину. 
Як вбачається зі спадкової справи померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є відповідачі у справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які прийняли спадщину за законом згідно договору про поділ спадщини, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, наявними в матеріалах справи.
Мала архітекрутна форма (МАФ) за своєю юридичною природою є тимчасовою спорудою для здійснення підприємницької діяльності, право володіння якою підтверджується виключно Паспортом прив`язки, договором оренди землі / пайової участі або ордером. 
Однак, в матеріалах справи та спадкової справи немає жодних документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на тимчасову споруду.
Відтак, матеріали справи не містять жодних доказів, що тимчасова споруда, демонтаж якої проведено на замовлення позивача, входить до складу спадщини, а отже, і обов`язок щодо його знесення не може автоматично перейти до спадкоємців через процедуру прийняття спадщини.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).
За таких обставин, слід дійти висновку про недоведеність позивачем позовних вимог.
Згідно зст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що необхідно у позові відмовити у повному обсязі.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 100, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України
у х в а л и в :

У задоволенні позову Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу тимчасової споруди, відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
позивач - Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління», код ЄДРПОУ 13804591, місцезнаходження: м. Львів, пл.Міцкевича, 6/7.
відповідачі: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 . 
Дата складення повного судового рішення 08.09.2026.

Суддя         Кушнір Б.Б.