Справа №760/27858/25
2/760/2760/26

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Українця В.В.
при секретарі Гуцало М.В.
розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:

ТОВ «Київські енергетичні послуги» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Свої вимоги мотивує тим, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429 ТОВ «Київські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. ТОВ «Київські енергетичні послуги» з 01 січня 2019 року виконує функції постачальника універсальних послуг на території м. Києва. 
Згідно з п. 7 постанови НКРЕКП «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14 березня 2018 року № 312 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору), згідно з абзацом 5 п. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви-приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Таким чином, відповідач шляхом фактичного споживання електричної енергії приєднався до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Побутова» для індивідуальних побутових споживачів. 
Позивачем відповідно до п. 13 розділу 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», коли відбувалась передача постачальнику універсальних послуг персональних даних щодо побутового споживача під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу, відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Станом на сьогоднішній день відповідач є споживачем електричної енергії. Інформацію щодо будь-яких змін стосовно споживача за вказаною адресою ні від відповідача, ні від третіх осіб до позивача не надходило.
З інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що частка будинку за вказаною адресою споживання дійсно належить ОСОБА_1 .
Відповідно до абзацу 1 п. 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Згідно з абзацом 1 п. 5.1 Договору споживач розраховується із постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.
Згідно з п. 4.24 ПРРЕЕ у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.
Таким чином, оплата, що здійснена відповідачем, без чіткого призначення платежу зарахована в рахунок погашення найдавнішого періоду заборгованості.
Станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідача за спожиту електроенергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 становить 25438 гривень 32 копійки.
Заборгованість виникла з огляду на неповноту оплат відповідача та сформувалась за період з 01 січня 2019 року по 29 лютого 2020 року.
Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 25438 гривень 32 копійки. 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Відповідач позовну заяву з додатками отримав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429 ТОВ «Київські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. ТОВ «Київські енергетичні послуги» з 01 січня 2019 року виконує функції постачальника універсальних послуг на території м. Києва. 
Згідно з п. 7 постанови НКРЕКП «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14 березня 2018 року № 312 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору), згідно з абзацом 5 п. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви-приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Таким чином, відповідач шляхом фактичного споживання електричної енергії приєднався до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Побутова» для індивідуальних побутових споживачів. 
Позивачем відповідно до п. 13 розділу 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», коли відбувалась передача постачальнику універсальних послуг персональних даних щодо побутового споживача під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу, відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
З позову вбачається, що станом на сьогоднішній день відповідач є споживачем електричної енергії. Інформацію щодо будь-яких змін стосовно споживача за вказаною адресою ні від відповідача, ні від третіх осіб до позивача не надходило.
Відповідно до абзацу 1 п. 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Згідно з абзацом 1 п. 5.1 Договору споживач розраховується із постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.
Згідно з п. 4.24 ПРРЕЕ у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.
З позову вбачається, що оплата, яка здійснена відповідачем без чіткого призначення платежу, зарахована в рахунок погашення найдавнішого періоду заборгованості.
Відповідач не сплачує в повному обсязі за фактичне щомісячне споживання електричної енергії.
Суд вважає, що вимоги позивач ґрунтуються на законі.
Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. 
Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. 
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 вересня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/10 частка будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 27 січня 2012 року.
Відповідач є співвласником будинку (1/10 частина), за надання комунальних послуг по якій виникла заборгованість.
Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що саме споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги.
Стороною позивача не надано суду доказів, що за згодою власника з будь-якою іншою особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб, укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, та вона набула статусу індивідуального споживача (п. 6 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
За таких обставин, особи, які зареєстровані у житлі споживача та користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг не перед постачальником таких послуг, а перед споживачем.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач, не сплативши у строк вартість послуг, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
З позову вбачається, що станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідача за спожиту електроенергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 становить 25438 гривень 32 копійки.
На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунки заборгованості.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості не надав. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. 
Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначену суму і вважає за можливе покласти його в основу рішення суду.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 вересня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/10 частка будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 27 січня 2012 року.
Вбачається, що відповідач є власником 1/10 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, з урахуванням вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість в розмірі, що відповідає його долі в праві власності на будинок, а саме  ОСОБА_1 є власником 1/10 частини нерухомого майна. 
За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за спожиті послуги в розмірі 2543 гривні 83 копійки. 
З огляду на наведене, позов ТОВ «Київські енергетичні послуги» підлягає задоволенню частково.
З урахуванням часткового задоволення позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2422 гривні 40 копійок судового збору. 
Керуючись статтями 525, 526, 530, 610, 625, 714 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2543 гривні 83 копійки та 2422 гривні 40 копійок судового збору.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: