ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2026 року | селище Петрове | Справа № 941/1037/26
| | Провадження № 3/941/297/26

селище Петрове
Суддя Петрівського районногосуду Кіровоградської області Колесник С. І., розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського РВП ГУНП України в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 
за ст.122-4 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
До Петрівського районного суду Кіровоградської області надійшли матеріали від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, які мотивовані тим, що 12.07.2026 року
близько 01 год. 00 хв. по вул. Центральна в селищі Петрове гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2109», н/з НОМЕР_2 , та після спричинення ДТП залишив місце події до приїзду поліції, чим порушив п.2.10.а ПДР України. 
В судове засідання захисник Турбаєвський Ю.В. не з`явився, однак надав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заст.122-4 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, крім того, просив суд розгляд справи здійснювати без його участі та участі ОСОБА_1 .
Суд, дослідивши матеріали справи, письмове клопотання захисника Турбаєвського Ю.В., оцінивши досліджені в судовому засіданні докази по справі, дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно поданих до суду матеріалів справи, вина ОСОБА_1 базується на таких доказах:
-даними протоколу про адміністративне правопорушення від 12.07.2026 року Серія ЕПР1 № 717372, в якому викладені обставини скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;
-рапорту про реєстрацію ДТП (можливо мається на увазі рапорт від 13.07.2026);
-пояснення водія (так у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.07.2026 року Серія ЕПР1 № 717372);
-інші матеріали (так у протоколі та без конкретизації).
Оцінюючи кожен доказ окремо та в сукупності суд зазначає наступне.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.07.2026 Серія ЕПР1 № 717372, с-ще Петрове, вулиця Центральна 35, 12.07.2026 року близько 01 год. 00 хв. по вул. Центральна в селищі Петрове гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2109», н/з НОМЕР_2 , та після спричинення ДТП залишив місце події до приїзду поліції, чим порушив п.2.10.а ПДР України.
При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.
При цьому, рапорт працівника поліції, який міститься в матеріалах справи та складений 13.07.2026, після фактичного складання самого протоколу про адміністративне правопорушення, не є належним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Рапорт є внутрішнім документом, складеним працівником поліції та сам по собі не є незалежним об`єктивним доказом вчинення особою правопорушення.
Вказана позиція відповідає усталеній судовій практиці, у тому числі такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року в рамках справи № 524/5741/16-а. адміністративне провадження № К/9901/33786/18).
Також суд зазначає, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8 Закону України ‘‘Про Національну поліцію”).
Саме на органи поліції покладено обов`язок щодо належного оформлення матеріалів, які складають адміністративну справу, у тому числі за порушення вимог статті 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та подання належних і достатніх доказів по справі.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.
Крім того, пояснення (без дати його складання) ОСОБА_1 , тобто слова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, самі по собі не є достатньою підставою для висновку про винуватість особи.
Крім того, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17).
Отже, обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до частини другої статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, надані суду докази в цій справі цим критеріям не відповідають, що свідчить про те, що поліцейськими не було доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП.
Тому, з урахуванням наведеного, при розгляді даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності та бере до уваги, що відсутність належних доказів, а саме фіксації місця ДТП (фото, відео), фіксація відсутності на місці ДТП правопорушника та інше, які повинні покладатися в основу доказування винуватості особи, має тлумачитися на її користь.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку про відсутність доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП України, а тому провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Згідно ст. 247 ч. 1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд має сумніви, щодо складу та події правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП у діях ОСОБА_1 , а тому суд, керуючись ст. 62 ч. 3 КУ, яка тлумачить, що усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 на її користь, у зв`язку з чим приходить до висновку про відсутність події та складу цього правопорушення в його діях, у зв`язку з чим провадження по справі на підставі ст. 247, 284 КУпАП підлягає закриттю.
Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.
Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 221, 247, 283, 284 КУпАП та відповідно ст. 122-4 КУпАП КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ :
В притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – відмовити, а провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно  ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення - закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Кропивницького апеляційного суду через Петрівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя С.І.Колесник