Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 
(заочне)

Справа №377/362/26 
Провадження №2/377/421/26 

14 вересня 2026 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої – судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання – Приліпко К.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:
До суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 526, 530, 610,612, 625, 1050 ЦК України, просить стягнути із відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 25.11.2021 № 59311 в розмірі 15 240 гривень, що складається з: 4 000 гривень - основна сума боргу; 10 640 гривень - проценти за користування кредитом, 600 гривень - комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, а також інфляційні втрати в розмірі 243,84 гривень та три проценти річних розмірі 18,79 гривень, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 662,40 гривень.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що 25.11.2021 ОСОБА_1 , у встановленому пунктом 5 розділу 2 Правил порядку та у відповідності до пункту 2.1. розділу 2 договору оферти (Публічної пропозиції) оформила заявку на отримання фінансового кредиту, шляхом заповнення всіх полів заявки (форми). На підставі заповненої відповідачем заявки, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021. За умовами укладеного договору про надання фінансового кредиту від 25.11.2021 за № 59311, позивач 25.11.2021 о 13:46:05 перерахував відповідачу через платіжний сервіс «Platon» на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , зазначену нею при подачі заявки на отримання фінансового кредиту, грошові кошти в сумі 4000 гривень. Пунктом 1.2. договору встановлено, що кредит надається строком на 21 день, тобто до 15.12.2021. Строк дії договору 21 день. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. Згідно з пунктом 1.3 укладеного договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1 277,5 % річних від суми кредиту, в розрахунку 3,5 % на добу. Тип процентної ставки – фіксована. Відповідно до пункту 1.5. договору, за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконала, у зв`язку з чим у останньої згідно умов договору станом на 02.04.2026 виникла заборгованість в розмірі 15 240 гривень, яка складається з: 4000 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 10 640 гривень – заборгованість по процентам за користування кредитом; 600 гривень – заборгованість по комісії за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту. На підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивачем за період з 09 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року включно нараховано інфляційні втрати в розмірі 243,84 гривень та три проценти річних розмірі 18,79 гривень, за порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021 (а. с. 3-12).
Ухвалою судді від 11 травня 2026 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 09 червня 2026 року. Вказаною ухвалою судді за клопотанням позивача витребувано докази із Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а. с. 69-71).
Ухвалою суду від 09 червня 2026 року приєднано до матеріалів справи: інформацію № БТ/Е-21510 від 22.05.2026, виписку про рух коштів за картковим рахунком, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 , за період з 25.11.2021 по 28.11.2021, які надійшли до суду від Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвалі судді від 11 травня 2026 року, та закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 04 серпня 2026 року (а. с. 93-94).
Ухвалою суду від 04 серпня 2026 року відкладено розгляд справи на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК на 25 серпня 2026 року (а. с. 106-107).
Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином через електронний кабінет. 24 серпня 2026 року до суду в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача Саруханяна А.С. надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення судом не заперечував (а. с. 122).
Відповідач ОСОБА_1 в призначене судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася за адресою зареєстрованого місця проживання, але конверт із судовою повісткою повернуто до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку ОСОБА_1 , якій адресовано судову повістку разом з іншими документами, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, причини неявки суд не повідомила.
За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 25 серпня 2026 року суд ухвалив заочне рішення у справі (а. с. 125-126).
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 59311, паперова копія якого додана до позовної заяви, шляхом підписання сторонами електронними підписами, зокрема відповідачем ОСОБА_1 25.11.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором AV2562 (далі – кредитний договір № 59311) (а. с. 30-31).
Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору № 59311 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
В пункті 1.2. кредитного договору № 59311 зазначено, що кредит надається строком на 21 день, тобто до 15.12.2021. Строк дії договору 21 день. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами.
З пунктів 1.3.-1.5. кредитного договору № 59311 вбачається, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1277,5 % % річних від суми кредиту в розрахунку 3, 5% на добу. Тип процентної ставки – фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту.
Як вбачається з пункту 4.1. кредитного договору № 59311, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та договору.
Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021 є Графік розрахунків (а. с. 41).
В інформації про дії, зазначені дії відповідача ОСОБА_1 при укладенні договору про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021 в електронній формі (а. с. 36). 
Відповідно до інформаційної довідки № 1445/03, виданої 25.03.2026 ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», на сайті торговця ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція: номер транзакції - 33784-07629-89654; номер замовлення - A221492B81318CLY59311T530392; сума – 4 000 гривень; дата та час проведення – 25.11.2021 о 13:46:05; номер платіжної картки – НОМЕР_1 ; емітент платіжної картки - MONOBANK (UNIVERSAL BANK); опис - видача кредиту № 59311 (а. с. 40).
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» за кредитним договором № 59311 від 25.11.2021, що долучений до матеріалів справи, заборгованість за кредитним договором № 59311 від 25.11.2021 року станом на 09.02.2022 становить 15 240 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 000 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 10 640 гривень, що нараховані за період з 25.11.2021 по 08.02.2022, заборгованості за комісією за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту – 600 гривень (а. с. 37).
Відповідно до розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних, що наведений в позовній заяві, розмір інфляційних втрат складає 243,84 гривень; розмір трьох процентів річних складає 18,79 гривень. Інфляційні втрати та три проценти річних нараховані за період з 09.02.2022 по 23.02.2022 включно (зв. ст. а. с. 8, а. с. 9).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилом частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як зазначено у частини третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша цієї статті). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої цієї статті).
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
За змістом статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом частини першої статей 626, 628, статті 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що договір про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021 було укладено в електронній формі.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами частини сьомої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII).
Згідно із частиною першою статті 13 Закону № 675-VIII  розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
Частиною другою вказаною статті передбачено, що способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України.
Пунктом 159 розділу VIII «Загальні правила документообігу за операціями з використанням платіжних інструментів» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 за №164, передбачено, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підтвердження своїх вимог позивачем надано паперову копію електронного договору про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021, в якій зазначено, що договір про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021 підписаний позичальником ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: одноразовий ідентифікатор – AV2562/ Електронний договір містить особисті дані позичальника, реквізити паспорта, адресу місця реєстрації, РНОКПП та номер особистого платіжного засобу НОМЕР_1 . Доказів на спростування відповідності анкетних даних ОСОБА_1 в зазначеному договорі матеріали справи не містять.
Отже, для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог статей 11 і 12 Закону № 675-VIII.
Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
Вказані обставини свідчать про належне укладення договору про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021, в тому числі погодження відповідача ОСОБА_1 з умовами вказаного договору, шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до інформації Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-21510 від 22.05.2026 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) було відкрито картковий рахунок (карту банку) № НОМЕР_2 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а. с. 82-83, 87).
З виписки про рух коштів за картковим рахунком ОСОБА_1 , який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 , за період з 25.11.2021 по 28.11.2021, вбачається, що 25.11.2021 наявне зарахування грошових коштів у розмірі 4 000 гривень (а. с. 84-86, 88).
Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами, нарахованими за період з 25.11.2021 по 08.02.2022, у розмірі 10 640 гривень, суд виходить з наступного.
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» за кредитним договором № 59311 від 25.11.2021, що долучений до матеріалів справи, заборгованість за кредитним договором № 59311 від 25.11.2021 року станом на 09.02.2022 становить 15 240 гривня, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 000 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 10 640 гривень, що нараховані за період з 25.11.2021 по 08.02.2022, заборгованості за комісією за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту – 600 гривень (а. с. 37).
В пункті 1.2. кредитного договору № 59311 зазначено, що кредит надається строком на 21 день, тобто до 15.12.2021. Строк дії договору 21 день. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, за період з 25.11.2021 по 15.12.2021, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування, позивачем були нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 2 940 гривень. За період з 16.12.2021 по 08.02.2022, тобто поза межами строку кредитування, визначеного кредитним договором № 59311, були нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 7 700 гривень. 
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами після 15.12.2021, а саме з 16.12.2021 по 08.02.2022, послався у позовній заяві на пункт 1.2. кредитного договору № 59311, в якому зазначено, зокрема, що договір діє до повного його виконання сторонами.
Проте, в пункті 1.2. кредитного договору № 59311 зазначено, що кредит надається строком на 21 день, тобто до 15.12.2021. Строк дії договору 21 день. 
Доказів того, що строк кредитування між сторонами кредитного договору № 59311 продовжувався, суду позивачем не надано.
Таким чином, позивачем було нараховано проценти за користування кредитом в розмірі 7 700 гривень, виходячи із процентної ставки – 3,5 %, поза межами строку кредитування за період з 16 грудня 2021 року по 08 лютого 2022 року, оскільки вказаним договором встановлено строк кредитування – 21 день, який закінчився 15 грудня 2021 року.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Враховуючи викладене, нарахування кредитодавцем процентів за договором про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021за користування кредитом, виходячи із денної процентної ставки – 3,5 %, поза межами строку кредитування, тобто після 15 грудня 2021 року і до 08 лютого 2022 року в розмірі 7 700 гривень, є безпідставним.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних, що наведений в позовній заяві, розмір інфляційних втрат складає 243,84 гривень; розмір трьох процентів річних складає 18,79 гривень. Інфляційні втрати та три проценти річних нараховані за період з 09.02.2022 по 23.02.2022 включно (зв. ст. а. с. 8, а. с. 9).
Вказаний розрахунок відповідачем не спростований.
В даному випадку факт порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед позивачем підтверджена матеріалами справи.
Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного договору про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного договору та їх неналежного виконання відповідачем, суд вважає правильним задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021 в розмірі 7 802,63 гривень, з яких: 4 000 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 2 940 гривень – заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими в межах строку кредитування за період з 25.11.2021 по 15.12.2021; 600 гривень – заборгованість за комісією за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, інфляційні втрати в розмірі 243,84 гривень та три проценти річних розмірі 18,79 гривень.
В іншій частині позовні вимоги є безпідставними, тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжної інструкції № 2495 від 07 квітня 2026 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 гривень (а. с. 2). Вказана сума судового збору була зарахована до спеціального фонду державного бюджету України (а. с. 1).
Згідно з пунктом 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 7 802,63 гривень х 100 %: 15 502,63 = 50,33 % (відсоток розміру задоволеного позову); 2 662,40 гривень х 50,33 % (відсоток розміру задоволеного позову):100 % = 1 339,99 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).
На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 59311 від 25.11.2021 в розмірі 7 802,63 гривень, з яких: 4 000 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 2 940 гривень – заборгованість за процентами за користування кредитом; 600 гривень – заборгованість за комісією за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, інфляційні втрати в розмірі 243,84 гривень та три проценти річних розмірі 18,79 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 339 гривень 99 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП», код ЄДРПОУ 43174156, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 1-3 А.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання:  АДРЕСА_1 .
Повне заочне рішення суду складено 14 вересня 2026 року.

Суддя  Н. Ф. Теремецька