ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
10 серпня 2026 року | Справа № 280/5505/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-БІЛДІНГ-ЦЕНТР»
до Виконавчого комітету Запорізької міської ради
про визнання протиправними та скасування рішень,- 

ВСТАНОВИВ:
15.06.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-БІЛДІНГ-ЦЕНТР» (далі по тексту - позивач) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 14.04.2026 № 281/6 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: пр. Металургів, 8-Б (на підставі акту обстеження території від 16.10.2025 № 0539)»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 14.04.2026 № 281/7 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: пр. Металургів, 8-Б (на підставі акту обстеження території від 16.10.2025 № 0540)».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем безпідставно були прийняті спірні рішення про демонтаж тимчасових споруд через відсутність дозвільних документів, оскільки позивач орендарем земельної ділянки, на якій розміщені спірні тимчасові споруди, а їх встановлення здійснювалося на підставі отриманих дозволів, погодженої схеми благоустрою та ескізного проєкту. Крім того, позивач вважає, що під час проведення перевірки та прийняття оскаржуваних рішень було порушено вимоги законодавства щодо процедури здійснення контролю, оскільки його не було повідомлено про проведення перевірки та не забезпечено можливості надати пояснення чи заперечення. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
22.06.2026 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/5505/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 07.07.2026 за вх. №38129. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що під час обстеження території за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, 8-Б було встановлено факт розміщення тимчасових споруд без належних дозвільних документів, встановлених Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, а саме чинного паспорта прив`язки тимчасової споруди. Вказує, що спірні рішення носять рекомендаційний характер, оскільки відповідач пропонував власнику об`єкту в добровільному порядку забезпечити демонтаж тимчасової споруди. Заперечено проти порушення процедури прийняття спірних рішень в частині повідомлення позивача. Через відсутність паспорта прив`язки неможливо було встановити власника тимчасових споруд, тому повідомлення про адміністративне провадження було здійснено шляхом оприлюднення рішень на офіційному вебсайті. На думку відповідача, навіть за наявності окремих процедурних недоліків вони не могли вплинути на зміст прийнятих рішень, оскільки відсутність паспорта прив`язки безумовно свідчила про незаконність розміщення споруд. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
13.07.2026 за вх.№39416 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій проти доводів відповідача заперечено у повному обсязі. Вказано, що тимчасові споруди розміщені на орендованій позивачем земельній ділянці, що передана для розміщення магазину, на підставі дозволів Департаменту муніципального управління Запорізької міської ради від 26.09.2023 №87-ДМУ/Д та №88-ДМУ/Д, погодженої схеми розміщення тимчасових споруд і відповідних погоджень органів ДСНС. Тому твердження відповідача про самовільне встановлення споруд без будь-яких дозвільних документів не відповідає фактичним обставинам справи. Заперечено проти доводів відповідача щодо неможливості встановлення власника тимчасових споруд, оскільки відповідачу було відомо про існування договору оренди земельної ділянки, укладеного саме з позивачем. На думку позивача, відповідач мав можливість повідомити його про проведення перевірки та розгляд її матеріалів, однак цього не зробив, чим порушив право позивача на участь у відповідній процедурі та надання пояснень. У зв`язку з цим позивач вважає, що недотримання процедури проведення перевірки є самостійною підставою для визнання оскаржуваних рішень протиправними.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-БІЛДІНГ-ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 38462008) зареєстровано як юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером запису 11031020000033491. Одним з видів діяльності товариства є Неспеціалізована оптова торгівля (46.90), Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (68.20).
28.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-БІЛДІНГ-ЦЕНТР» та Запорізькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки № 201504000100559 площею 1,1526 га з кадастровим номером 2310100000:04:036:0057 строком до 26.05.2025 для розташування магазину.
26.09.2023 Департаментом муніципального управління Запорізької міської ради було надано дозволи № 87-ДМУ/Д та №88-ДМУ/Д відповідно до яких товариству дозволено проводити: земляні або монтажні роботи, не пов`язані з прокладенням, перекладенням, ремонтом інженерних мереж і споруд; установлення нових, відновлення, ремонт та заміну існуючих малих архітектурних форм (встановлення ТС шляхом демонтажу існуючих конструкцій, навісу та літнього майданчику (біля фасаду ТК "Афіна"), замощення тротуарною плиткою) на об`єкті благоустрою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 8-Б, територія загального користування. Строк дозволів з 26.09.2023 до 25.03.2024.
12.10.2023 Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області розглянувши надану Товариством схему розміщення тимчасових споруд, листами № 53004-5115/5302-3, №53004-5116/5302-3 повідомило, що допускається розміщення стаціонарних тимчасових споруд по продажу товарів народного споживання по пр. Металургів, 8-б (споруда 1, споруда 2) біля торгівельного комплексу в м. Запоріжжя при умові приведення будівельних конструкцій до відповідної мети вогнестійкості.
Старшими інспектором відділу охорони громадського порядку КП «Муніципальна варта» Запорізької міської ради, на підставі наказу начальника КП «Муніципальна варта» Запорізької міської ради від 01.10.2025 № 169-ОД, було здійснено перевірку стану благоустрою території м. Запоріжжя, за адресою: пр. Металургів, 8-Б. За результатами обстеження було встановлено, що за вказаною адресою виявлено факт розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.
Згідно інформації Департаменту управління активами Запорізької міської ради за зазначеною адресою тимчасова споруда частково розміщена на території земельної ділянки з кад. №2310100000:04:036:0057 площею 0,1526га договір, оренди землі укладений із ТОВ «Р.Е.М,-БІЛДІНГ-ЦЕНТР» від 28.10.2015 №201504000100559 строком до 26.05.2025 для розташування магазину. Дозвільні документи на встановлення тимчасової споруди відсутні та у відділі містобудівного кадастру Департаменту не зареєстровані.
На підставі зібраної інформації, 22.07.2024 старшим інспектором відділу охорони громадського порядку КП «Муніципальна варта» Запорізької міської ради Ревенком Олександром Сергійовичем та ОСОБА_1 складено акт обстеження території №0539 від 16.10.2025.
Керуючись Законами України «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування в Україні», Типовими правилами благоустрою території населеного пункту, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 №310, Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, рішенням Запорізької міської ради від 23.10.2024 №71 «Про затвердження Правил благоустрою територій міста Запоріжжя», рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.06.2023 № 378 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту» були прийняті рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 14.04.2026 № 281/6 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: пр. Металургів, 8-Б (на підставі акту обстеження території від 16.10.2025 № 0539)», № 281/7 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: пр. Металургів, 8-Б (на підставі акту обстеження території від 16.10.2025 № 0540)».
Спірні рішення були опубліковані на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради.
Не погодившись зі спірними рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, заходи створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначено Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IV (далі - Закон № 2807-IV)
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. В той же час, заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.
Статтею 5 Закону № 2807-IV визначено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.
Відповідно до ст. 34 Закону № 2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються тa затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної Політики у сфері житлово-комунального господарства.
Правила включають, зокрема, порядок розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності; порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів (п.п. 1, 7, 8 ч. 2 ст. 34 Закону № 2807-IV).
Рішенням 17 сесії Запорізької міської ради від 17.03.2023 №104 вирішено керуватись у місті Запоріжжі Типовими правилами благоустрою території населеного пункту, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 № 310 (далі – Правила благоустрою), та визначити їх обов`язковими для виконання на території міста Запоріжжя всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, органами самоорганізації населення, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства.
Згідно п. 5 p. VIII Правил благоустрою визначено, що розміщення тимчасових споруд (далі - ТС) торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.11.2011 року за № 1330/20068, та Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 року № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 року за № 252/26697.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» на виконання частини четвертої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, що додається (далі - Порядок № 244), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 р. за № 1330/20068.
У пункті 1.3 розділу І цього Порядку наведено визначення тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі – ТС), а саме – одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Пунктом 1.4 Порядку №244 визначено, що паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1 : 500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та. напрям підприємницької діяльності.
Згідно пп. 2.1 п. 2 Порядку №244, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки тимчасової споруди.
В п. 2.2. Порядку №244 зазначено, що замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.
Відповідно до пп. 2.30 п. 2 Порядку №244, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така споруда підлягає демонтажу.
За приписами пп. 2.31 п. 2.31 Порядку №244, розміщення ТС самовільно забороняється.
Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону №2807-IV на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.
Згідно статті 40 Закону №2807-IV самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів. Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.
Положення про інспекцію з благоустрою населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною або міською радою на підставі Типового положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Відповідно до статті 41 Закону №2807-IV громадський контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється громадськими інспекторами благоустрою населених пунктів згідно з положенням, яке затверджується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Громадські інспектори благоустрою населених пунктів: 1) беруть участь у проведенні спільно з працівниками органів державного контролю рейдів та перевірок додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами законодавства у сфері благоустрою населених пунктів; 2) проводять перевірки і складають протоколи про порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів і подають їх органам державного контролю у цій сфері та правоохоронним органам для притягнення винних до відповідальності; 3) надають допомогу органам державного контролю у сфері благоустрою населених пунктів у діяльності щодо запобігання порушенням законодавства про благоустрій населених пунктів; 4) здійснюють інші повноваження відповідно до закону. Результати громадського контролю за станом благоустрою територій підлягають оприлюдненню на зборах мешканців відповідної території та розгляду органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному законодавством.
Відповідальність за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів передбачена ст. 42 Закону №2807-IV. До відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у: 1) порушенні встановлених норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів; 2) проектуванні об`єктів благоустрою населених пунктів з порушенням затвердженої в установленому законодавством порядку містобудівної документації та державних будівельних норм; 3) порушенні встановлених законодавством екологічних, санітарно-гігієнічних вимог та санітарних норм під час проектування, розміщення, будівництва та експлуатації об`єктів благоустрою; 4) порушенні правил благоустрою територій населених пунктів; 5) порушенні режиму використання і охорони територій та об`єктів рекреаційного призначення; 6) самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою населеного пункту; 7) пошкодженні (руйнуванні чи псуванні) вулично-дорожньої мережі, інших об`єктів благоустрою населених пунктів; 8) знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об`єктів озеленення населених пунктів, крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону; 9) забрудненні (засміченні) території населеного пункту; 10) неналежному утриманні об`єктів благоустрою, зокрема покриття доріг, тротуарів, освітлення територій населених пунктів тощо.
Таким чином, Закон №2807-IV наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів.
У розумінні Закону №2807-IV дії з демонтажу елементів благоустрою є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту (демонтаж - це роботи щодо відновлення об`єкту благоустрою території).
Відповідно до матеріалів складеного КП “Муніципальна варта” ЗМР акту обстеження території №0539 від 16.10.2025 в тому числі фотознімків та схеми розташування, за результатами обстеження було встановлено, що за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 8-Б виявлено факт розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності без дозвільних документів на встановлення.
Суд відхиляє посилання позивача на наявність дозвільних документів на розміщення спірних тимчасових споруд, та звертає увагу, що перебування земельної ділянки комунальної власності в оренді не надає права на розміщення на них тимчасових споруд без оформлення документів згідно Порядку №244. Крім того, надані позивачем дозволи Департаменту муніципального управління Запорізької міської ради від 26.09.2023 №87-ДМУ/Д та №88-ДМУ/Д свідчать лише про наявність тимчасового дозволу в період з 26.09.2023 по 25.03.2024 для проведення монтажних робіт з встановлення тимчасових споруд, та не свідчать про оформлення паспорту прив`язки згідно Порядку №244.
Дії з демонтажу самовільно розміщеної тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту, здійснення яких належить до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (постанова КАС ВС від 07.07.2022 у справі №200/4397/19-а).
Таким чином, законодавством прямо передбачено, що в разі відсутності, закінчення строку дії, анулювання паспорту прив`язки тимчасової споруди, або самовільного її встановлення, така споруда підлягає демонтажу.
Суд вважає за необхідне зазначити, що до компетенції органів місцевого самоврядування віднесено питання організації благоустрою населеного пункту, контролю за ним, а також вирішення питань щодо розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, що відповідає суспільному інтересу, який полягає у створенні й підтриманні умов, сприятливих для життєдіяльності мешканців відповідного населеного пункту. Тому виконавчий комітет Запорізької міської ради наділений повноваженнями щодо відновлення об`єкту благоустрою території шляхом демонтажу тимчасової споруди за відсутності паспорту прив`язки.
В той же час, суд вважає за необхідне наголосити, що самоврядний контроль дотримання правил благоустрою не може проводитись свавільно, без дотримання будь-якої процедури, яка б захищала права осіб, які перевіряються.
Наведений висновок узгоджується із приписами Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX, що набрав чинності 15.12.2023 (далі – Закон №2073-IX).
Закон №2073-IX регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у дусі визначеної Конституцією України демократичної та правової держави та з метою забезпечення права і закону, а також зобов`язання держави забезпечувати і захищати права, свободи чи законні інтереси людини і громадянина.
За визначенням, наведеним у статті 2 Закону №2073-IX, адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб); адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта.
Частини 1-3 статті 8 Закону №2073-IX передбачають, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи.
Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.
Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
За правилами частин першої – третьої статті 17 Закону №2073-IX особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.
Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.
Згідно із статтею 27 Закону №2073-IX учасником адміністративного провадження є:
1) особа, питання про право, свободу чи законний інтерес або обов`язок якої вирішується в адміністративному акті (адресат), у тому числі:
а) особа, яка з метою забезпечення реалізації свого права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку звертається до адміністративного органу із заявою про прийняття адміністративного акта (заявник);
б) особа, стосовно якої адміністративний орган ініціював адміністративне провадження;
в) особа, яка з метою захисту свого права, свободи чи законного інтересу звертається до адміністративного органу із скаргою (скаржник);
2) інша особа, на право, свободу чи законний інтерес якої негативно впливає або може вплинути адміністративний акт (заінтересована особа).
Відповідно до статті 37 Закону №2073-IX підставою для початку адміністративного провадження за ініціативою адміністративного органу відповідно до принципів законності та офіційності є:
1) виконання адміністративним органом його повноважень, визначених законом;
2) настання події, визначеної законом як підстава для прийняття адміністративного акта;
3) порушення права, свободи чи законного інтересу особи або публічного інтересу, виявлене адміністративним органом.
Згідно частин першої, другої статті 32 Закону №2073-IX, учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, залучаються адміністративним органом для надання пояснень і для участі у процедурних діях шляхом вручення (направлення) запрошення.
Запрошення учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, здійснюється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня відповідної процедурної дії. Цей строк може бути зменшено у разі, якщо обставини вимагають прийняття рішення у найменший строк, про що у запрошенні надається обґрунтоване пояснення. Запрошення вручається особисто під підпис, надсилається поштовим відправленням або іншими засобами зв`язку (телефоном, електронною поштою тощо) за наявними у справі контактними даними, про що в матеріалах справи робиться відповідний запис.
В силу приписів частини 1 статті 49 Закону №2073-IX адміністративний орган повідомляє адресата та заінтересованих осіб про початок адміністративного провадження невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів після його початку, у порядку, передбаченому цим Законом.
У разі якщо адресат та/або заінтересована особа невідомі, адміністративний орган розміщує повідомлення на своєму офіційному веб-сайті або оприлюднює його в інший визначений законодавством спосіб.
У повідомленні зазначаються права та обов`язки учасника адміністративного провадження, у тому числі порядок ознайомлення з матеріалами справи, а також способи подання ним своїх пояснень та зауважень у справі та строк, протягом якого особа має право їх подати. Якщо необхідна особиста присутність учасника адміністративного провадження або його представника під час розгляду та вирішення справи (вчинення процедурної дії), у повідомленні наводиться обґрунтування такої необхідності.
У такому випадку адміністративний орган здійснює повідомлення не адресно, а шляхом розміщення відповідної публікації на офіційному веб-сайті, та особа, право, свобода чи законний інтерес якої зачіпається справою, може клопотати про отримання статусу заінтересованої особи.
Спірні рішення були опубліковані на офіційному вебсайті Запорізької міської ради, та містили формулювання пропозиції власнику об`єкта благоустрою, розміщеного без відповідних дозвільних документів самостійно, протягом семи календарних днів виконати роботи щодо усунення наслідків порушень Типових правил шляхом демонтажу об`єкта з відновленням його благоустрою.
Таке неперсоніфіковане формулювання оскаржуваного рішення характерно для випадків, коли адресат та/або заінтересована особа достеменно невідомі.
Право учасника адміністративного провадження бути заслуханим реалізується ним шляхом подання до адміністративного органу своїх пояснень та/або заперечень у спосіб, передбачений Законом № 2073-IX для подання заяви (абзац 2 частини першої статті 63 Закону № 2073-IX).
Таке право спрямоване на те, щоб особа, щодо якої адміністративний орган збираються прийняти рішення, мала можливість підтвердити свій інтерес та оскаржити фактичні обставини, встановлені суб`єктом владних повноважень, або запропонувати альтернативні, менш обтяжливі способи досягнення цілей суб`єкта владних повноважень.
Проте процедурне право на участь у адміністративному провадженні, передбачене статтею 49 та 63 Закону № 2073-IX, не є безумовним, оскільки не може бути використано для захисту позиції особи, яка прямо суперечить закону.
Паспорт прив`язки на тимчасову споруду оформлюється органом з питань містобудування та архітектури (пункт 2.10. Порядок № 244).
Так, орган з питань містобудування та архітектури як суб`єкт владних повноважень, що погоджує паспорт прив`язки, володіє інформацією про місце розташування ТС на конкретній земельній ділянці, технічні характеристики споруди, замовника та терміни розміщення ТС тощо.
Ненадання особою документів для оформлення паспорта прив`язки - єдиного офіційного джерела ідентифікації суб`єкта у правовідносинах щодо розміщення ТС - унеможливлює встановлення адміністративним органом конкретного адресата відповідного рішення. У такій ситуації адміністративний орган не може бути зобов`язаний здійснювати пошук особи за межами офіційних реєстрів та загальнодоступних джерел, оскільки це створює для нього надмірний тягар і суперечить засадам доцільності та ефективності адміністративної процедури.
Адміністративний орган не може бути зобов`язаний встановлювати особу, яка вчинила правопорушення, якщо така особа свідомо уникає ідентифікації шляхом ненадання відповідних документів або неоформлення передбачених законом дозвільних документів.
У такому випадку публікація повідомлення про адміністративне провадження на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування є єдиним доступним та законним способом повідомлення невизначеного кола осіб, які потенційно можуть бути заінтересованими у справі.
Аналогічні висновки у подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постанові від 21.01.2026 по справі №280/9029/24.
У спірному випадку позивачем не було оформлено паспорти прив`язки на спірні тимчасові споруди, а тому відповідач був позбавлений можливості встановити конкретну особу - власника тимчасової споруди, яка здійснила її самовільне встановлення.
За відсутності офіційних відомостей, які могли підтвердити право власності на тимчасові споруди, відповідач не мав можливості здійснити заходи особистого повідомлення їх власника щодо процесу розгляду питання їх демонтажу. Тому, з метою повідомлення необхідності здійснити демонтаж спірних тимчасових споруд, відповідачем було опубліковано на офіційному вебсайті Запорізької міської ради спірні рішення.
Суд підкреслює, що порушення вимог адміністративної процедури може бути підставою для визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним лише за умови, якщо таке порушення є істотним - тобто таким, що вплинуло або могло об`єктивно вплинути на суть ухваленого рішення. У випадку, коли фактичні обставини справи є безспірними, а правовий результат - визначений законом, формальне недотримання окремих процедурних вимог саме по собі не може слугувати достатньою підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
Водночас скасування правильного по суті рішення лише через процедурні недоліки, коли не існує реальної альтернативи вирішення справи, суперечило б завданню адміністративного судочинства, визначеному статтею 2 КАС України.
Таким чином, процедурне право особи на участь у адміністративному провадженні не може переважати над забезпеченням вимог законодавства у сфері благоустрою та містобудування, зокрема над безумовною вимогою щодо наявності паспорта прив`язки для розміщення ТС.
Інший підхід свідчив би, що будь-яка особа, яка самовільно встановила ТС без дозвільних документів, могла б уникнути відповідальності та демонтажу незаконно розміщеного об`єкта шляхом посилання на процедурні порушення з боку органу місцевого самоврядування, навіть якщо такі порушення є незначними або були зумовлені об`єктивною неможливістю встановити адресата адміністративного акта.
Така практика суперечила б принципу добросовісності у здійсненні прав, передбаченому частиною третьої статті 10 Закону № 2073-IX, та фактично заохочувала б до зловживання правом посилання на формальні процедурні недоліки.
Процедурні вимоги Закону № 2073-IX покликані гарантувати захист законних прав особи, а не створювати штучні перешкоди для виконання органами місцевого самоврядування своїх контрольних функцій у сфері благоустрою.
За таких обставин, суд вважає безпідставними доводи позивача, що спірні рішення є протиправними через неповідомлення позивача про розгляд матеріалів перевірки.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У будь-якому випадку рішення, що приймаються суб`єктом владних повноважень, або дії, які вживаються у процесі реалізації своєї компетенції, можуть вважатися правомірним лише за умови, що вони відповідають всім критеріям, які визначені ч.2 ст. 2 КАС України. Це, зокрема, означає, що контролюючий суб`єкт може довести в адміністративному суді те, що його рішення (дії) прийнято (вчинено) добросовісно та розсудливо, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У свою чергу, суди не повинні допускати надмірного формалізму при наданні правової оцінки правомірності прийнятих рішень або вчинених дій (бездіяльності) суб`єктів владних повноважень під час проведення планових чи позапланових заходів, та враховувати явно недобросовісну поведінки суб`єкта господарювання, яка унеможливила дотримання встановленого порядку здійснення перевірки.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання спірних рішень протиправними та їх скасування.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-БІЛДІНГ-ЦЕНТР» (69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 64-Д; код ЄДРПОУ 38462008) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69126, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 206; код ЄДРПОУ 02140892) про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 10.08.2026.

Суддя М.С. Лазаренко