ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/2783/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої – судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати протокольне рішення засідання комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.02.2026 року в частині, що стосується скасування відстрочки ОСОБА_1 передбаченої п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Вказаною ухвалою витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 протокольне рішення засідання комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.02.2026 року в частині, що стосується скасування відстрочки ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 11 червня 2026 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача – Комісію для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач мав оформлену відстрочку на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивача не було відраховано з навчального закладу на момент мобілізації, а відтак ним не було втрачено право на відстрочку. Представник позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 дійшов помилкових висновків, що відсутність особи в аудиторії чи на території ВНЗ в певний день призводить до втрати підстав на відстрочку здобувачем освіти. На переконання представника позивача, ІНФОРМАЦІЯ_3 немає жодних повноважень відповідно до Закону України «Про освіту» та Закону України «Про вищу освіту» встановлювати навчальний план, перевіряти його виконання та приймати рішення щодо відрахування, переведення здобувачем освіти. Позивач не втратив, не змінив підстав щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Відтак, рішення про скасування відстрочки є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідач -1 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що в результаті перевірки законності підстав користування правом на відстрочку від проходження військової служби під час мобілізації встановлено, що на момент затримання позивача він мав перебувати на навчанні, що було передбачено його індивідуальним навчальним планом. Оскільки перебування на навчанні є підставою для користуванням правом на відстрочку, то його незаконний перетин кордону у цей період свідчить про умисне ухилення від виконання обов`язку щодо мобілізації. Відтак, з урахуванням факту невідвідування навчального закладу, у зв`язку з спробою незаконного перетину кордону відстрочка від призову на військову службу позивачу була скасована. 
Представник позивача надав до суду відповідь на відзив відповідача -1, в якій зазначив, що відповідач не надав доказів надходження офіційної інформації про втрату особою законних підстав для відстрочки. Також, зазначає про відсутність судового рішення, яке набрало законної сили, яким визнано винним позивача у незаконному перетині кордону. 
Відповідач -2 відзив на позовну заяву не надав. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. 
Судом встановлено, що відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 757358 від 17.09.2025 року позивач навчається на денній формі навчання у закладі вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» за освітнім рівнем «магістр» за спеціальністю D8 «право». 
На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України "Про освіту" - "Так, не порушує".
Матеріалами справи підтверджено, що позивачу було надано відстрочку від призову на весь період проведення мобілізації на підставі абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до військово-облікового документу сформованого 17 грудня 2025 року у застосунку «Резерв +» наявні відомості про наявність у позивача відстрочки, тип відстрочки – п. 1 ч. 3 ст. 23.
Рішенням комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , ухваленим протоколом № 8/1/2026 від 18 лютого 2026 року, скасовано надану позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до копії вказаного протоколу причиною скасування відстрочки зазначено те, що згідно рапорту офіцера моб. відділенння позивач затриманий при спробі незаконного перетину кордону, коли мав перебувати на навчанні. Також зазначено про порушення виконання індивідуального плану. 
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18 лютого 2026 року № М70 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду даної адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України від 21.10.1993 №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543-ХІІ).
За визначенням ст.1 Закону №3543-ХІІ мобілізація – комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації здобувачі професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (надалі по тексту також - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок № 560, зі змінами).
Відповідно до п. 56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Згідно з п. 57 Порядку № 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з п. 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
За правилами пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Відповідно до абзацу 1 пункту 62 Порядку №560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”, а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9.
Як вже встановлено судом, позивач є здобувачем освітнього рівня «магістр» денної форми навчання у закладі вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», що підтверджується довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти. 
Матеріалами справи встановлено, що позивачу було погоджено відстрочку на підставі абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до п. 65 Порядку № 560 у разі втрати (зміни) підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія може скасувати (змінити) раніше прийняте нею рішення, про що повідомляється заявнику письмово не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення за формою, визначеною у додатку 10.
Рішенням комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , ухваленим протоколом № 8/1/2026 від 18 лютого 2026 року, скасовано надану позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та підставою такого скасування, зазначено те, що згідно рапорту офіцера моб. відділенння позивач затриманий при спробі незаконного перетину кордону, коли мав перебувати на навчанні, порушення виконання індивідуального плану. 
В той же час, враховуючи положення п. 65 Порядку № 560, законодавець пов`язує можливість скасування відстрочки виключно із встановленням факту втрати або зміни тих обставин, які були підставою для її надання.
Водночас матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що на момент прийняття спірного рішення позивач втратив статус здобувача освіти, був відрахований із закладу вищої освіти, переведений на іншу форму навчання або втратив право на відстрочку з інших підстав, передбачених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідачем не надано суду жодних документів закладу вищої освіти, які б свідчили про порушення позивачем умов навчання, невиконання ним індивідуального навчального плану, припинення навчання чи втрату статусу здобувача освіти.
Сам по собі рапорт офіцера мобілізаційного відділення не є належним доказом втрати підстав для відстрочки, оскільки містить лише припущення щодо невиконання позивачем індивідуального навчального плану, які не підтверджені жодними документами закладу освіти.
При цьому суд зазначає, що законодавством не надано територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки повноважень здійснювати перевірку виконання здобувачами освіти навчальних планів, оцінювати успішність навчання, відвідування занять чи інші питання організації освітнього процесу.
Відповідно до Закону України «Про освіту» та Закону України «Про вищу освіту» питання організації освітнього процесу, контролю за виконанням освітніх програм, індивідуальних навчальних планів та прийняття рішень щодо продовження або припинення навчання належать до компетенції закладу освіти, а не територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, висновок комісії про порушення позивачем індивідуального навчального плану зроблено поза межами наданих їй законом повноважень та без належного документального підтвердження.
Посилання відповідача на факт затримання позивача при спробі незаконного перетину державного кордону також не може бути самостійною підставою для скасування відстрочки.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 25.02.2026 у справі № 297/567/26 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, судом встановлено, що зазначена постанова оскаржена позивачем в апеляційному порядку, а тому на момент прийняття спірного рішення комісії та на час розгляду цієї справи не набрала законної сили.
Крім того, навіть у разі набрання законної сили постановою суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 204-1 КУпАП така обставина сама по собі не належить до визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» або пунктом 65 Порядку № 560 підстав для втрати права на відстрочку чи її скасування.
Таким чином, відповідачем не доведено існування жодної із передбачених законом обставин, яка б свідчила про втрату або зміну підстав, що були підставою для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що рішення Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформлене протоколом № 8/1/2026 від 18 лютого 2026 року в частині скасування ОСОБА_1 наданої відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є протиправним та підлягає скасуванню.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

ВИРІШИВ: 

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом № 8/1/2026 від 18 лютого 2026 року в частині скасування ОСОБА_1 наданої відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок).
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Н.Д. Маєцька