Справа № 991/8753/26
Провадження 1-кс/991/8768/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю особи, яка звернулась із скаргою - ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БАК» в особі директора ОСОБА_3 на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 від 24.06.2026 про закриття кримінального провадження за № 52026000000000275 від 20.05.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга (далі - Скарга), в якій представник просить:
- скасувати постанову детектива Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) ОСОБА_5 від 24.06.2026 (далі - Постанова) про закриття кримінального провадження за № 52026000000000275 від 20.05.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України (далі - Кримінальне провадження).
Скарга мотивована тим, що відомості про Кримінальне провадження внесені до ЄРДР за фактом декларування недостовірної інформації за 2024 рік депутатом Київської міської ради ІХ скликання ОСОБА_6 , який не вніс до декларації відомості про наявність грошового зобов`язання за договором поруки на загальну суму понад 104 млн грн. Так, детектив у Постанові зазначила, що згідно роз`яснень НАЗК договір поруки не підлягає декларуванню. Однак, згідно тих же роз`яснень у поручителя виникає фінансове зобов`язання (для цілей декларування) з моменту пред`явлення відповідної вимоги від кредитора. В матеріалах провадження наявні відомості, що кредитор у жовтні 2024 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу . У лютому 2025 року вказаний позов задоволено. Таким чином, обов`язок декларування відповідного грошового зобов`язання виник у ОСОБА_6 ще за звітній період 2024 року. Внесення таких відомостей до декларації за 2025 рік не нівелює вказаних обставин. При цьому, ОСОБА_6 не був допитаний у рамках Кримінального провадження.
ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ) в судовому засіданні підтримав доводи Скарги, просив задовольнити із викладених у ній підстав.
Детектив НАБУ ОСОБА_4 заперечував проти вимог Скарги. Посилаючись на документальне підтвердження факту отримання ОСОБА_6 відповідних вимог кредитора 06.02.2025, тобто вже у звітному періоді за 2025 рік, набрання рішенням суду про стягнення заборгованості законної сили у березні 2025 року та внесення ОСОБА_6 у декларацію за 2025 рік відомостей про наявність фінансового зобов`язання, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони зазначеного кримінального правопорушення, просив відмовити у задоволенні Скарги.
Дослідивши зміст Скарги, матеріали, якими вона обґрунтована, матеріали Кримінального провадження, надані детективом, та заслухавши позицію учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Детективами НАБУ здійснювалося досудове розслідування Кримінального провадження за фактом умисного внесення депутатом Київської міської ради ІХ скликання ОСОБА_6 завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, а саме: не відображення у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» наявного у нього солідарного фінансового зобов`язання перед АТ «Банк «Кліринговий Дім» на загальну суму понад 105 млн грн. Попередня правова кваліфікація за ч. 2 ст. 366-2 КК України.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за повідомленням ТОВ «БАК» від 24.04.2026 (далі - Повідомлення) на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.05.2026 у справі № 991/5099/26(далі - Ухвала).
Постановою Кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Не погодившись з відповідною Постановою, ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «БАК» звернувся до слідчого судді з даною Скаргою у порядку п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України.
На досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником (п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України).
Виходячи з положень ч. 2 ст. 9, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором доказів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.
Згідно матеріалів Кримінального провадження, наданих детективом для дослідження, слідчим суддею встановлено наступні обставини.
20.03.2024 між АТ «Банк «Кліринговий Дім» та ТОВ «Континенталь Трейд» (позичальник) укладено кредитний договір №?5/2024-К, за умовами якого банк відкрив позичальнику поновлювану кредитну лінію з лімітом у розмірі 100 млн грн на поповнення обігових коштів, у тому числі для придбання палива.
Виконання позичальником зобов`язань за договором забезпечувалося порукою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на всю суму боргових зобов?язань позичальника, про що між банком та поручителями 20.03.2024 укладено договори поруки №?5/2024-01П та N?5/2024-02П.
АТ «Банк «Кліринговий Дім» намагався реалізувати процедуру досудового врегулювання спору.
Так, 13.08.2024 на адресу ОСОБА_6 поштовим відправленням АТ «Укрпошта» № 0504030952098 кредитором направлено вимогу про виконання зобов`язання за вих. № 01-02/3331 від 12.08.2024, яка адресату вручена не була та повернута відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
У вересні 2024 року АТ «Банк «Кліринговий Дім» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про солідарне стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 104 914 274,68 грн (справа №?910/12014/24).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 судом відкрито провадження у справі.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2025 задоволено позов та стягнуто солідарно з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором.
24.03.2025 вказане судове рішення набрало законної сили.
Згідно змісту вказаного рішення 06.02.2025 від відповідачів надійшли клопотання про відкладення слухання справи з метою ознайомлення та забезпечення явки уповноважених представників, у зв`язку з чим судом оголошено перерву в судовому засіданні до 20.02.2025.
Відповідно до листа НАЗК від 05.06.2026, направленого на запит НАБУ, ОСОБА_6 у декларації за 2025 рік було належним чином відображено достовірні відомості про наявність фінансового зобов`язання (поруки) перед АТ «Банк «Кліринговий Дім» на суму 105 398 219 грн.
З аналізу положень ч. 1 ст. 553, ч. 1-2 ст. 554, ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу України, п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» вбачається, що сам по собі факт укладення договору поруки не утворює фінансового зобов`язання, яке підлягає декларуванню. Для цілей фінансового контролю фінансове зобов`язання поручителя виникає з моменту пред`явлення кредитором вимоги про виконання забезпеченого порукою грошового зобов`язання, за умови, що розмір такого зобов`язання перевищує встановлений законом поріг декларування. 
Вказаний висновок корелюється із відповідними роз`ясненнями НАЗК щодо декларування.
Як вбачається зі змісту Повідомлення, як підставу вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, заявник зазначає саме офіційну позицію НАЗК, згідно якої у поручителя виникає фінансове зобов`язання (для цілей декларування) з моменту пред`явлення виконання вимоги кредитора про виконання грошового зобов`язання. 
Позиція заявника зводиться до того, що моментом пред`явлення ОСОБА_6 відповідної вимоги, а саме 08.10.2024 - дата відкриття провадження у справі №?910/12014/24.
Так, для цілей фінансового контролю фінансове зобов`язання суб`єкта декларування як поручителя за договором поруки підлягає відображенню у декларації за той звітній період, у якому кредитором було пред`явлено вимогу про виконання зобов`язання боржника.
Однак, для цілей притягнення особи до кримінальної відповідальності, необхідним є встановлення у діях такої особи складу кримінального правопорушення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Кримінальним правопорушенням є передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі (ст. 11 КК України).
Обов`язковим елементом складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України, є його суб`єктивна сторона. 
Із суб`єктивної сторони вказаний злочин характеризується виною у формі прямого умислу. Тобто особа має усвідомлювати, що подаючи декларацію, вона вносить до неї завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на встановлену кримінальним законом суму.
Таким чином, хоча кредитором здійснювалися заходи із досудового врегулювання спору та направлено відповідний позов до Господарського суду міста Києва у 2024 році (провадження у справі №?910/12014/24 відкрито 08.10.2024), відсутня інтелектуальна складова прямого умислу на вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме: суб`єкт декларування ( ОСОБА_6 ) не був фактично обізнаний про факт пред`явлення до нього кредитором вимоги про виконання зобов`язання. 
Підтвердженням обізнаності ОСОБА_6 про пред`явлення до нього відповідних вимог є його клопотання (як відповідача) від 06.02.2025 про відкладення судового засідання у справі №?910/12014/24 з метою ознайомлення із відповідними матеріалами.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами Кримінального провадження.
Таким чином, фактичне усвідомлення ОСОБА_6 як суб`єктом декларування наявності підстав для внесення відповідних відомостей до декларації виникло у лютому 2025 року, тобто поза звітнім періодом 2024 року.
За такого, не зважаючи на те, що декларація за звітній період подається до 31 березня року, наступного за звітним, та беручи до уваги, що інформація про наявність у ОСОБА_6 відповідних фінансових зобов`язань внесена до його декларації за 2025 рік, слідчий суддя погоджується із висновками детектива про недоведеність наявності у ОСОБА_6 умислу на внесення до декларації за 2024 рік завідомо недостовірних відомостей.
Враховуючи викладене, невнесення ОСОБА_6 до декларації за 2024 рік інформації про фінансове зобов`язання перед АТ «Банк «Кліринговий Дім», не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди суспільству або державі.
За такого, слідчим суддею встановлено відсутність у діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України.
У оскаржуваній Постанові детектив дійшов до аналогічних висновків.
Під час досудового розслідування Кримінального провадження детективом отримані докази шляхом направлення запитів у порядку ст. 93 КПК України до НАЗК та АТ «Банк «Кліринговий Дім» та з відкритих джерел інформації (ЄДРСР).
Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що детектив провів всі необхідні першочергові процесуальні дії, надав оцінку всім наявним у матеріалах Кримінального провадження доказам, всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини Кримінального провадження, за результатами чого виніс обґрунтовану постанову про закриття такого Кримінального провадження з підстав відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Питання щодо необхідності проведення тих чи інших слідчих/процесуальних дій під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження належить до дискреційних повноважень слідчого (детектива).
Враховуючи, що зібраних під час досудового розслідування доказів у Кримінальному провадженні достатньо для виконання вимог ст. 2, ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий суддя погоджується, що виконання інших слідчих/процесуальних дій, у тому числі допиту ОСОБА_6 , є недоцільним.
При цьому, відсутні підстави для надання слідчим суддею оцінки змісту листа НАБУ № 523-288/15120 від 06.05.2026, яким фактично відмовлено у внесенні до ЄРДР відомостей, викладених у Повідомленні, оскільки було здійснено судовий контроль та такі відомості внесені до ЄРДР на підставі Ухвали.
Враховуючи викладене, Скарга не підлягає задоволенню. 
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-3, 9, 303, 306-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1