ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/5248/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
Стислий зміст позовних вимог. 
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати неправомірною відмову Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
В обґрунтування позовних вимог зазначені доводи, що позивач звернувся до відповідача за на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки відповідно до акту № 480/16/50 розслідування нещасного випадку, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що нещасний випадок із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , стався в період проходження служби під час виконання службових обов`язків, а згідно із Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, номер витягу: 91/26/698/в, дата прийняття рішення: 03.03.2026, номер рішення: 91/26/698/р та витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів, номер витягу: 91/26/698/ВТ – позивач отримав третю групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.
На переконання позивача, відмова відповідача у надані позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, у порядку норм Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є протиправною.

Стислий зміст заперечень відповідача.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій заперечив щодо доводів позову та просив відмовити у позовних вимогах. Свою відмову пояснив наступними доводами, що оскільки надані позивачем документи не підтверджують права на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни у відповідності до статті 7 Закону №3551-XII, відповідач дійшов до висновку про відсутність підстав для видачі надання позивачу такого правового статусу. Причинний зв`язок інвалідності позивача внаслідок виконанням службових обов`язків не є правовою підставою для отримання правового статусу ветерана війни, відповідно до спеціального законодавства.

Заяви, клопотання учасників справи.
Сторонами не подані суду заяви, клопотання у справі.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 04.05.2026 позовну заяву було залишено без руху. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 адміністративну справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні); витребувано від відповідача докази.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
Відповідно до акту № 480/16/50 від 21.08.2024 розслідування нещасного випадку, дисциплінарна комісія Департаменту патрульної поліції дійшла висновку, що нещасний випадок із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , стався в період проходження служби під час виконання службових обов`язків. 
Згідно із Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, номер витягу: 91/26/698/в, дата прийняття рішення: 03.03.2026, номер рішення: 91/26/698/р та витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів, номер витягу: 91/26/698/ВТ – Позивач отримав третю групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.
Відповідно до постанови військово-лікарської комісії МВС України (Державна установа «територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» Медична (військово-лікарська) комісія) №9 від 09.02.2026:
«Діагноз і постанова медичної (військово-лікарської комісії) про причинний зв`язок захворювання, поранення (травми, контузії, каліцтва): «Закрита черепно-мозкова травма (20.08.2024 р.) з забоєм головного мозку легкого ступеню, з двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, вестибулярною дисфункцією, помірним цефалгічним синдромом. Забій (20.08.2024 р.) м`яких тканин потиличної ділянки. Забій (20.08.2024 р.) м`яких тканин поперекового відділу хребта». 
Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків. 
«Міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартроз поперекового відділу, передня клиноподібна деформація тіл Th1 та L1 хребців, екструзія МХД L4-L5 (20x6,5x11 мм - МРТ від 27.01.2025 р.), кіста Тарлова на рівні S2 (до 24 мм), вузли Шморля тіл поперекових хребців, вертеброгенна лівобічна L4 та L5 радикулопатія із порушеннями скоротливої здатності екстензорів лівої стопи (ЕНМГ від 15.04.2025 р.). Хронічний комбінований геморой III ст., після операційного лікування (04.03.2025 р. — гемороїдектомія по Фергюсону)». 
Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції. 
Підстава: протокол №9 засідання медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області» від 09.02.2026. Примітка: звільнений із служби 09.01.2026 р. Наказ № 2323 о/с «Управління патрульної поліції в Полтавській області» від 30.12.2025 р.»
Таким чином, інвалідність позивачу визначена на підставі наступного причинного зв`язку: «Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.»
Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації із заявою № 35473.2026 від 12.03.2026 для встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни третьої групи. 
Згідно із відомостей, наявних в електронному кабінеті відповідача порталу "Довірена особа ветерана" Міністерства у справах ветеранів України, позивач ОСОБА_1 11.03.2026, через ЦНАП Полтавської міської ради, засобами вебпорталу «Дія» звернувся із заявою на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни (№ 35473.2026). До заяви позивачем були додані: 
1. Витяг № 91/26/698/В з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, дата рішення 03.03.2026, № рішення 91/26/698/В; 
2. Акт №480/16/50 розслідування нещасного випадку, складений Департаментом патрульної поліції національної поліції України30.12.2024.
Позивач постанову військово-лікарської комісії МВС України (Державна установа «територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» Медична (військово-лікарська) комісія) №9 від 09.02.2026 не долучив до заяви відповідачу.
Відповідач відмовив у встановленні вищезазначеного статусу з підстави того, що пунктом 11 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачено встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, інвалідність яких пов`язана з виконанням службових обов`язків, підстава відмови:
«Відсутність необхідних документів, визначених пунктом 4 Порядку надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, та причина інвалідності внаслідок поранення заявника не пов`язана із безпосередньою участю в заходах необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення.»
12.03.2026 позивач звернувся до Управління особисто із заявою про надання пояснень щодо причин відмови у призначенні йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, і такі пояснення були надані листом Управління №536/03-18 від 20.03.2026, яке додано позивачем до позову та знаходиться у матеріалах справи, яким роз`яснене наступне:
«Відповідно до Порядку підставою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, зазначеним у пункті 11 частини 2 статті 7 Закону є: 
витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідка медико-соціальної експертної комісії; 
документ про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі Додаток 6). 
До поданої Вами електронної заяви від 11.03.2026 року за № 35473.2026 додані документи: витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 03.03.2026 № 91/26/698/B; акт розслідування нещасного випадку від 30.12.2024 № 480/16/50. 
В переліку поданих Вами документів відсутня довідка про безпосередню участь Додаток 6. 
В поданому рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи вказано причину інвалідності «Травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків». 
Пунктом 11 частини другої статті 7 Закону не передбачено встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, інвалідність яких пов`язана з виконанням службових обов`язків. 
Відповідно y до пункту 17 Порядку повідомлення про надання (відмову наданні) статусу особи з інвалідністю внаслідок війни заявник отримує: шляхом надсилання місцевим структурним підрозділом з питань ветеранської політики повідомлення на електронну (поштову) адресу, зазначену заявником у заяві, що подана в паперовій формі; засобами Порталу Дія або засобами Реєстру (у разі подання заяви електронній формі). 
Повідомлення про відмову у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно пункту 11 часини другої статті 7 було Вам направлено засобами Єдиного порталу державних послуг Дія 12.03.2026 року та Вами отримано. 
В разі отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з інших підстав відповідна заява та передбачені Законом документи повинні бути надані місцевому структурному підрозділу з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання заявника.»
Вважаючи протиправною відмову відповідача у надані позивачу статусу ветерана війни – особи з інвалідністю внаслідок війни, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 22.10.93 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
В силу положень ст. 4 цього закону до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Пункт 2 частини 1 статті 7 Закону №3551 визначає, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Згідно з положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 878 Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Основними завданнями МВС є забезпечення формування державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; Міністр очолює МВС, здійснює керівництво його діяльністю; призначає на посаду та звільняє з посади першого заступника та заступників керівника Національної поліції за поданням керівника Національної поліції; погоджує структуру апаратів центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, а також структуру територіальних органів Національної поліції.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №6/п «Про утворення Національної поліції України» утворено Національну поліцію України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.
Згідно з Положенням про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877 Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Національна поліція в межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів МВС видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.
Національну поліцію очолює Голова, якого призначає на посаду та звільняє з посади
Кабінет Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Міністра внутрішніх справ.
Голова Національної поліції має першого заступника та заступників, яких призначає
на посаду та звільняє з посади Міністр внутрішніх справ за поданням Голови Національної поліції.
Голова Національної поліції очолює Національну поліцію та здійснює керівництво її діяльністю, представляє Національну поліцію у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами та організаціями в Україні та за її межами; вносить на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозиції щодо забезпечення формування державної політики у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також поліцейських послуг; розроблені Національною поліцією проекти законів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, а також визначає позицію щодо проектів, розробниками яких є інші міністерства; вносить на розгляд Міністра внутрішніх справ проекти нормативно-правових актів МВС з питань, що належать до компетенції Національної поліції; подає на затвердження Міністрові внутрішніх справ плани роботи Національної поліції; звітує перед Міністром внутрішніх справ про виконання планів роботи Національної поліції та покладених на неї завдань, про усунення порушень і недоліків, виявлених під час проведення перевірок діяльності Національної поліції, її територіальних органів, а також про притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях; забезпечує виконання Національною поліцією та її територіальними органами наказів МВС та доручень Міністра внутрішніх справ з питань, що належать до компетенції Національної поліції; вносить Міністрові внутрішніх справ подання щодо кандидатур на посади своїх першого заступника та заступників; призначає на посаду та звільняє з посади за погодженням з Міністром внутрішніх справ керівників і заступників керівників структурних підрозділів центрального органу управління Національної поліції; призначає на посаду та звільняє з посади державних службовців та інших працівників центрального органу управління Національної поліції; призначає на посаду та звільняє з посади керівників територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ; вносить Міністру внутрішніх справ пропозиції щодо утворення територіальних (у тому числі межрегіональних) органів Національної поліції, які є юридичними особами публічного права, у межах граничної чисельності поліцейських, державних службовців та працівників Національної поліції і коштів, передбачених на її утримання, а також щодо їх ліквідації', реорганізації Кабінетом Міністрів України; структура центрального органу управління та територіальних органів Національної поліції, кошторис Національної поліції затверджуються Головою Національної поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.
Отже, Національна поліція є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України, наділена тими же функціями, що і міліція з її територіальними органами УМВС в областях, та є правонаступником міліції, а територіальні органи поліції ГУ НП є правонаступниками територіальних органів УМВС.
У своїй діяльності Національна поліція керується наказами та розпорядженнями в тому числі МВС України. Зокрема розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України здійснюється Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України 03 квітня 2017 року № 285, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 р. за № 559/30427, «Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС» (далі - Положення №285) визначені наступні положення, що відповідно до статей 50, 61, 65, 77 Закону України «Про Національну поліцію», частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 21 Закону України «Про Національну гвардію України», статті 70 «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України,
I. Загальні положення
1. Це Положення визначає порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ЗОЗ МВС), та закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії України (далі - ЗОЗ НГУ).
2. Основними завданнями М(ВЛ)К є:
1) визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності, крім цього, за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів на службу в поліції, кандидатів на навчання за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО), здобувачів вищої освіти за державним замовленням у ЗВО, придатності поліцейських до подальшої служби в поліції, проходження служби у відрядженні за кордоном;
2) визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку придатності кандидатів на військову службу за контрактом, у військовому резерві, кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах Національної гвардії України (далі - ВВНЗ), курсантів, військовослужбовців Національної гвардії України (далі - військовослужбовці) до подальшого проходження військової служби;
3) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, осіб, звільнених з військової служби, а також колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового і начальницького складу);
4) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв), що спричинили смерть (загибель) поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, осіб, звільнених з військової служби, колишніх осіб рядового і начальницького складу;
5) визначення придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням;
6) проведення лікарсько-льотної експертизи щодо кандидатів на службу в поліції, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, військовослужбовців, працівників поліції та Національної гвардії України (далі - НГУ), які претендують на призначення або призначені на посади льотного складу, персоналу з управління повітряним рухом, персоналу з керування безпілотними авіаційними комплексами (далі - БпАК);
7) формування висновку про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) за формою, наведеною в додатку до Порядку забезпечення допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані такі засоби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2012 року № 321 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2023 року № 1306).
Відповідно до п. 1, 13 розділу IX. Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв)
1. Рішення М(ВЛ)К про причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейських, колишніх осіб рядового і начальницького складу приймаються з такими формулюваннями:
1) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, отримане під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримане в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, під час виконання службових обов`язків за зазначених обставин;
2) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, отримане під час виконання службових обов`язків у період участі в антитерористичній операції (операції Об`єднаних сил), у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримане за зазначених обставин;
3) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримане під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції;
4) «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків» - при ураженнях, зумовлених термічними факторами (опіки, обмороження), впливом радіоактивних речовин, інших джерел іонізуючого випромінювання, компонентів ракетного палива, джерел електромагнітного поля, а також дією токсичних речовин, які виникають під час виконання службових обов`язків;
5) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), отримане під час проходження служби в результаті нещасного випадку, НІ, не пов`язане з виконанням службових обов`язків» - якщо отримане поліцейським у період проходження служби за обставин, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків;
6) «Захворювання, ТАК, отримане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції Об`єднаних сил), забезпеченні її проведення» - якщо захворювання виникло під час перебування безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) в період її проведення, під час безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначений період досягло такого розвитку, що призводить до непридатності до служби, а також у разі хронічних, повільно прогресуючих захворювань, якщо їх перші прояви відносяться до періоду участі в антитерористичній операції, що підтверджується медичними документами про початок захворювання (погіршення стану здоров`я) в той період;
7) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків під час перебування у країнах, де велися бойові дії» - якщо захворювання діагностоване, поранення (травма, контузія, каліцтво) отримане в період служби в іноземних державах, які вели бойові дії, згідно з Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63;
8) «Захворювання, ТАК, отримане під час безпосередньої участі у бойових діях, забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії» - якщо захворювання виникло в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначений період досягло такого розвитку, що призводить до непридатності до служби, а також у разі хронічних захворювань, якщо їх перші прояви відносяться до періоду участі в бойових діях, що підтверджується медичними документами про початок захворювання в той період;
9) «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції» - якщо воно діагностоване в період проходження служби в поліції та органах внутрішніх справ або якщо захворювання було діагностоване до служби в поліції, а в період служби в поліції досягло такого розвитку, що призводить до прийняття рішення про непридатність;
10) «Захворювання, НI, не пов`язане зі службою в поліції» - якщо захворювання було діагностоване до вступу на службу в поліції і служба в поліції не вплинула на його перебіг. Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв) та будь-яких інших вад і хвороб, якщо вони були отримані до служби, а служба в поліції не вплинула на них і відповідно на придатність до служби;
11) «Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії (АЕС, ядерний об`єкт, ядерна енергетична установка)»;
12) «Захворювання, ТАК, пов`язане з наслідками ядерної катастрофи (зазначити якої), що отримане в період проходження служби» - якщо захворювання діагностовано в період проходження служби в зонах підвищеного радіаційного забруднення внаслідок аварії (АЕС чи інший ядерний об`єкт).
Згідно із нормами Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р №302:
3. Посвідчення ветерана та електронне посвідчення ветерана мають однакову юридичну силу та використовуються на території України для підтвердження відповідного статусу, отримання пільг, гарантій та компенсацій.
5. Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 Закону) видається нагрудний знак “Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни”, лист талонів і за бажанням посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.
10. Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, посвідчення члена сім`ї загиблого, посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у місті (у разі утворення) рад, на які покладено функції з питань ветеранської політики (далі - місцеві структурні підрозділи з питань ветеранської політики) за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.
Для отримання посвідчення ветерана, передбаченого цим пунктом, особа з інвалідністю внаслідок війни (крім осіб з числа іноземців та осіб без громадянства, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України), учасник війни, член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, член сім`ї загиблого (померлого) Захисника і Захисниці України (їх законний представник чи уповноважена особа) (далі - заявник) подають за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) безпосередньо місцевому структурному підрозділу з питань ветеранської політики, зокрема шляхом надсилання засобами поштового зв`язку або через центр надання адміністративних послуг, заяву (у довільній формі), а від імені дитини віком до 14 років таку заяву подає інший з батьків, опікун, піклувальник або інший законний представник.
У заяві зазначаються прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) заявника, поштова адреса та адреса електронної пошти, номер телефону, а також спосіб отримання посвідчення ветерана, передбаченого цим пунктом (за місцем оформлення посвідчення ветерана (повне найменування та місцезнаходження місцевого структурного підрозділу з питань ветеранської політики), у центрі надання адміністративних послуг (повне найменування та місцезнаходження).
Під час подання заяви для проведення перевірки паспортних даних, зазначених у заяві, та реєстраційного номера облікової картки платника податків пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для громадян України), паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства на території України, крім довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про звернення за визнанням особою без громадянства (для іноземців та осіб без громадянства), та документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, внесені до паспорта громадянина України.
У разі надсилання заяви засобами поштового зв`язку для проведення перевірки паспортних даних, зазначених у заяві, та реєстраційного номера облікової картки платника податків додаються копії документів, зазначених в абзаці четвертому цього пункту.
Разом із заявою подається:
копія документа, який посвідчує особу законного представника або уповноваженої особи, та копія документа, який надає повноваження законному представнику або уповноваженій особі представляти заявника, оформленого відповідно до вимог законодавства (у разі звернення законного представника або уповноваженої особи);
копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);
витяг з Єдиного державного реєстру ветеранів війни, оформлений відповідно до вимог пункту 15 Положення про Єдиний державний реєстр ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 700 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 66, ст. 2262);
копія свідоцтва про народження або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини;
фотокартка розміром 3 Ч 4 сантиметри.
У разі коли відомості, зазначені у документах, подання яких передбачено абзацами п`ятим, дев`ятим - одинадцятим цього пункту, містяться в інформаційно-комунікаційних системах, такі документи не подаються, а в заяві зазначаються відомості, необхідні для отримання посвідчення ветерана, передбаченого цим пунктом.
У такому разі відомості, зазначені у документах, визначених абзацами п`ятим, дев`ятим - одинадцятим цього пункту, необхідні для прийняття рішення про видачу посвідчення ветерана, передбаченого цим пунктом, отримуються без участі заявника на підставі зазначених у заяві відомостей шляхом доступу місцевого структурного підрозділу з питань ветеранської політики до відповідних інформаційно-комунікаційних систем або шляхом електронної інформаційної взаємодії електронних інформаційних ресурсів через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів “Трембіта” відповідно до Порядку електронної (технічної та інформаційної) взаємодії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 р. № 606 “Деякі питання електронної взаємодії електронних інформаційних ресурсів” (Офіційний вісник України, 2016 р., № 73, ст. 2455; 2021 р., № 52, ст. 3216; 2023 р., № 11, ст. 721).
Якщо заявник у заяві про надання відповідного статусу зазначає інформацію про бажання отримати посвідчення ветерана, передбачене цим пунктом, таке посвідчення та відповідний нагрудний знак видаються у порядку, визначеному цим пунктом.
Посвідчення ветерана, передбачене цим пунктом, видається протягом п`яти календарних днів з дня надходження відповідної заяви з усіма необхідними документами.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
З аналізу наведених норм законодавства встановлюється зміст правовідносин, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни (ветеранів війни) належать, зокрема, особи з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаного під час виконання службових обов`язків.
Тобто, для встановлення наявності у позивача права на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни за пунктом 2 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII необхідно з`ясувати наявність двох правових підстав/умов: 
1) належність позивача до числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України;
2) встановлення інвалідності внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаного під час виконання службових обов`язків.
Так, щодо належності позивача до числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України, суд встановив такі обставини.
Позивач проходив службу у правоохоронних органах України – в органах патрульної поліці, тобто поняття «особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ» і «поліцейських» є тотожними та відносяться до підрозділів системи МВС України.
З викладеного вбачається, що травма, яка є наслідком у подальшому встановлення інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, відбулося під час виконання позивачем службових обов`язків у органах патрульної поліції. Позивач мав спеціальне звання поліції, що підтверджується матеріалами, що, у свою чергу, свідчить про підтвердження наявності однієї з умов, які дають право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
Крім цього, суд звертає увагу на те, що травму, яка стала підставою встановлення позивачу інвалідності, позивач отримав під час проходження служби у поліції, тобто на той момент позивач мав статус особою начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ, оскільки проходив службу в органах Національної поліції України.
Щодо другої умови, яка необхідна для набуття позивачем статусу особи з інвалідністю внаслідок війни за пунктом 2 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII - встановлення інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час виконання службових обов`язків, суд зазначає, що матеріалами справи встановлене: рішенням експертної команди причинний зв`язок для встановлення позивачу інвалідності – «НПУ - Національна поліція України: Травма ТАК, пов`язана з виконанням службових обов' язків, 50%, встановлено з 31.12.2024 (НПУ - Національна поліція України/органи МВС: Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків)», на підставі постанови військово-лікарської комісії – «Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.».
Судом встановлена друга умова – настання інвалідності в особи, що пов`язана з виконанням службових обов`язків, та встановлення причинного зв`язку травми за постановою військово-лікарської комісії «Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.».
Відтак, суд зазначає, що на позивача поширюється дія п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №3551, має право на встановлення статусу – особи з інвалідністю внаслідок війни.
Посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів від 8 вересня 2015 року № 685 «Про затвердження Порядку надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», суд вважає помилковим, оскільки цей Порядок визначає процедуру надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
У той же час у цій справі, позивач просить надати йому статус особи з інвалідністю внаслідок виконання службових обов`язків - осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України, які стали особами з інвалідністю внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, відповідно до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
На переконання суду, визначальним в контексті цієї справи є те, що дія пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюється на працівників Національної поліції, інвалідність яких пов`язана з виконанням обов`язків служби в поліції, тобто служби в Міністерстві внутрішніх справ України.
Додатково суд зазначає, що позивач надав до заяви всі документи, що підтверджують його належність до числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України та встановлення інвалідності внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаного під час виконання службових обов`язків.
Підстави для повторного розгляду заяви чи повторного звернення позивача із процедурних порушень чи неповноти подання позивачем документів для надання позивачу відповідного правового статусу, судом не встановлені.
За змістом статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Chahal проти Об`єднаного королівства" (заява №22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).
Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі "Афанасьєв проти України").
Також за загальним процесуальним правилом «один спір одна справа», що відповідає принципу «процесуальної економії», суд повинен ухвалювати одне судове рішення, щоб один спір вирішувався судами лише один раз, якщо є станом на момент ухвалення рішення судом по суті спору всі необхідні для цього підстави та встановлені обставини.
Суд зазначає, що у даному випадку відсутні дискреційні повноваження відповідача, а тому підстав задовольнити позов із зобов`язанням позивача повторно розглянути заяву позивача відсутні, оскільки правовий статус позивача є очевидним із наданих матеріалів справи, які долучені позивачем до її заяви та відомі відповідачу, і відповідач надав помилкову оцінку цим доказам у своєму рішенні.
Суд також зазначає, що ефективне та своєчасне поновлення прав позивача можливе у наступному обсязі судового захисту.
За цих обставин, суд вважає, що з метою належного захисту прав позивача наявні підстави визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, згідно із пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" та зобов`язати відповідача надати позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни, згідно із пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту".
Щодо видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни (ветерана війни), то суд зазначає, що заява позивача подана щодо набуття правового статусу особи з інвалідністю внаслідок війни (ветерана війни), а не видачі посвідчення.
Позивач не надав доказів того, що йому раніше видавалось посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни (ветерана війни), тобто відсутня підстава для зобов`язання продовжити дію такого посвідчення, що видане раніше.
Як вбачається із текстуального тлумачення норм Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302, то таке посвідчення видається за окремою заявою і до нього додається витяг з Єдиного державного реєстру ветеранів війни, тобто видачі посвідчення передує встановлення відповідного статусу особі.
Позивач не подав заяву і додані документи, які відповідають вимогам норм Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302, а заява позивача не стосувалась питання видачі посвідчення.
Таким чином, у даних вимогах суд відмовляє, як необґрунтованих та передчасних.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню правову оцінку.
Інші доводи сторін на висновки суду не впливають.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Оскільки передумовою для виникнення цього спору стала протиправне рішення відповідача, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі.
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Таким чином, при задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації (вул. Короленка, 7а, м. Полтава, Полтавська область, 36011, код ЄДРПОУ 05385890) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати відмову Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації у заяві №35473.2026 щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, відповідно статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації надати ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни, відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту».
У іншій частині вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації судовий збір у сумі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні та 96 коп).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В.І. Бевза