ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
22 липня 2026 року (09:30)	Справа № 280/2949/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012); Пенсійного фонду України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд.9; код ЄДРПОУ 00035323) про визнання стягнення грошових коштів за розміщення внутрішньо переміщених осіб, 

ВСТАНОВИВ:
03.04.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 1, Головне управління); Пенсійного фонду України (далі - відповідач 2, Пенсійний фонд), в якій позивач просить суд:
стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 грошові кошти (компенсацію) у розмірі 13500,00 грн. за розміщення внутрішньо переміщених осіб у період з 01.01.2025 по 28.02.2026 включно.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що позивач розмістив у себе внутрішньо переміщених осіб. Однак, ним не отримано компенсацію витрат за розміщення внутрішньо переміщених осіб в період з 01.01.2025 по 28.02.2026, що й стало підставою для звернення до суду. Просить позов задовольнити.
Ухвалою судді від 08.04.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 22.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
06.05.2026 до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №24807), в якому останній зазначає, що Пенсійним фондом України, як центральним органом виконавчої влади, не приймалося рішень з питань виплати компенсації позивачу, внаслідок цього, належним відповідачем у цій справі є відповідне територіальне управління Пенсійного фонду України. Так, на відповідні звернення позивача, відповідачем 2 були надані роз`яснення щодо здійснення виплати компенсації та рекомендовано звернутись з повідомленням та заявою до органів Пенсійного фонду незалежно від місця проживання: через будь-які сервісні центри органів Пенсійного фонду України (особисто або поштою); через центри надання адміністративних послуг; через уповноважених посадових осіб виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідної територіальної громади або військової адміністрації. Незгода позивача з наданою відповіддю не свідчить про вчинення Фондом протиправних дій стосовно нього. Водночас, щодо обрахування позивачем суми, що підлягає виплаті, представник Пенсійного фонду зазначає, що позивач не наділений повноваженнями щодо самостійного визначення належної до виплати суми. Крім того, на даний час Головним управлінням проводиться робота з перегляду електронної особової справи позивача, термінів та розміру призначеної компенсації відповідно до норм Порядку. Доплату належних коштів заявнику буде здійснено у плановий виплатний період. Тому, вимога щодо стягнення з відповідачів солідарно нарахованих позивачем на власний розсуд сум є безпідставною та не підлягає задоволенню. На підставі зазначеного просить відмовити у задоволенні позову.
13.05.2026 до суду від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №26556), в якому останній зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1544 від 31.12.2024 «Деякі питання надання державної підтримки внутрішньо переміщеним особам» на Пенсійний фонду України покладено проведення починаючи із 2025 року виплати компенсації витрат і компенсації за розміщення згідно з Порядком компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 р. №333 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 16 Порядку сума компенсації розраховується органами Пенсійного фонду України щомісяця і становить 450 гривень за кожну людину в місяць. ОСОБА_1 здійснюється виплата компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб (далі, компенсація є-прихисток) з 01.01.2025. Загальна сума нарахування є-прихисток за період з 01.01.2025 по 31.03.2026 становить 40500 грн. Позивачу було виплачено 29250 грн. Отже, наразі залишається не виплачена сума у розмірі 11250 грн. Водночас, як вже було зазначено, постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2024 №1544 "Деякі питання надання державної підтримки внутрішньо переміщеним особам" функції щодо призначення і виплати компенсації витрат, що пов`язані з безоплатним тимчасовим розміщенням (перебуванням) внутрішньо переміщених осіб, покладено на територіальні органи Пенсійного фонду України. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення і виплати компенсації витрат, що пов`язані з безоплатним тимчасовим розміщенням (перебуванням) внутрішньо переміщених осіб. На підставі зазначеного просить відмовити у задоволенні позову.
18.05.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №27307), в якій зазначає, що викладені у відзиві на позовну заяву факти свідчать про те, що й до цього часу працівники Пенсійного Фонду України так і не розібралися з наявною технічною проблемою (помилкою), не вирішили питання виплати позивачу компенсації з державного бюджету та не мають на меті її здійснити, адже станом на 16.05.2026 року заборгованість перед позивачем не погашено.
18.05.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №27311), в якій зазначає, що головним управлінням фактично визнано факт заборгованості перед позивачем, проте ані одним, ані іншим відповідачами суду так і не оголошено причину не перерахування цих заборгованих коштів на банківський рахунок позивача. Водночас, посилання Головного управління на передчасність вимог позивача є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству, адже відповідні нарахування та виплати мають здійснюватися пенсійними органами щомісяця.
18.05.2026 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву (вх. № 27497), в якій останній просить: стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти (компенсацію) у розмірі 10350,00 гривень за розміщення внутрішньо переміщених осіб у період з 01.01.2025 по 28.02.2026 включно.
Ухвалою суду від 25.05.2026 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву (вх.№ 27497 від 18.05.2026) та ухвалено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням уточненої позовної заяви.
10.06.2026 до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №32545), в якому останній зазначає, що відповідно до Порядку повноваження щодо проведення перевірки відомостей про розміщених внутрішньо переміщених осіб та особи, яка їх розмістила для підтвердження права існуючих отримувачів компенсації виплати на її отримання, нарахування або припинення виплати компенсації покладено на органи Пенсійного фонду. Позивач не наділений повноваженнями щодо самостійного визначення належної до виплати суми. Крім того, в червні 2026 року нараховані кошти компенсації витрат у розмірі 2700,00 грн та 6750,00 грн скеровано до виплати на рахунок заявника, відкритий в АТ "Ощадбанк". Станом на 08.06.2026 заборгованість з виплати компенсації витрат складає 3600 грн. Виплату буде здійснено в плановий виплатний період. Тому, вимога щодо стягнення коштів у обрахованій на власний розсуд позивача сумі є безпідставною та не підлягає задоволенню.
10.06.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №32588), в якій зазначає, що відповідачі по справі діяли недобросовісно, нерозсудливо та несвоєчасно, що і спонукало позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, станом на 10.06.2026 на рахунок позивача, відкритий в АТ "Ощадбанк", будь-які кошти за розміщення внутрішньо переміщених осіб від відповідачів по справі не надходили.
Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.
ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 та нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 .
18.04.2024 позивачем за адресою, АДРЕСА_2 , розміщено три внутрішньо переміщені особи у складі ОСОБА_2 (мати), ОСОБА_3 (син) і ОСОБА_4 (донька), що підтверджується відповідним повідомленням до органів місцевого самоврядування від 19.04.2024.
За адресою АДРЕСА_3 , позивачем розміщені також три внутрішньо переміщені особи у складі ОСОБА_5 (мати), ОСОБА_6 (донька) і ОСОБА_7 (син), що підтверджується відповідним повідомленням до органів місцевого самоврядування від 19.09.2023.
З 01.01.2025 питання компенсації власникам житла, які розмістили внутрішньо переміщених осіб, передано до повноважень органів Пенсійного фонду України.
Починаючи з лютого 2025 року на банківський рахунок позивача почала надходити грошова компенсація не у повному розмірі, у зв`язку з чим позивач звернувся за роз`ясненнями. 
Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області №8334-4743/Д-02/8-0800/26 від 27.02.2026 позивачу повідомлено, що виникла технічна помилка, яка унеможливила проведення виплати, для вирішення зазначеного питання Головним управлінням направлено запити, востаннє 22.01.2026 та очікується відповідь, а після реалізації технічної можливості буде здійснено доплату за розміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 01.01.2025 по 30.06.2025 у розмірі 5400,00 грн та за розміщення ОСОБА_2 за червень 2025 року у розмірі 450,00 грн. Крім того, вказаним листом зазначено, що з 01.01.2026 року нараховано компенсацію за розміщення внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , кошти за період з 01.01.2026 по 28.02.2026 виплачено на рахунок позивача, відкритий в банківській установі, в лютому поточного року.
Втім, позивач заперечує виплату зазначеної відповідачем компенсації, з позицією відповідача не погоджується, що стало підставою для звернення до суду.
Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача на підставі поданих сторонами письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд виходить з такого.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Частиною першою статті 1 Закону №1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Через військову агресію Російської Федерації Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні запроваджено воєнний стан.
Станом на час прийняття рішення по справі в Україні продовжує діяти воєнний стан.
Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону №1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Частиною першою статті 5 Закону №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 №333 затверджено Порядок компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, який визначає механізм компенсації витрат, що пов`язані з безоплатним тимчасовим розміщенням (перебуванням) внутрішньо переміщених осіб (далі - компенсація), які перемістилися (повторно перемістилися) з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, для яких не визначено дати завершення бойових дій або тимчасової окупації (далі - перелік територій), і не мають власного житлового приміщення загальною площею більше ніж 13,65 кв. метра на кожну особу із складу домогосподарства, розташованого на території, не включеній до переліку територій.
Згідно з пунктом 4 Порядку №333, компенсація надається фізичним особам - громадянам України, які є власниками житла або їх представниками і безоплатно розміщують у своїх житлових приміщеннях, зазначених у пункті 1 цього Порядку, внутрішньо переміщених осіб, крім осіб, з якими вони пов`язані родинними відносинами першого ступеня споріднення (батьки, чоловік або дружина, діти, зокрема усиновлені) (далі - особи, які розмістили внутрішньо переміщених осіб), для покриття витрат, пов`язаних з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до п. 5 вказаного Порядку, особам, які мали право на отримання компенсації і включені до списків, поданих Мінінфраструктури до Пенсійного фонду України згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2024 р. №1544 "Деякі питання надання державної підтримки внутрішньо переміщеним особам", виплата компенсації із січня 2025 р. продовжується автоматично (без додаткового звернення) після перевірки Пенсійним фондом України актуальності поданої Мінінфраструктури інформації щодо відповідності пункту 1 цього Порядку.
Наступна перевірка права на отримання компенсації особам, які мали право на отримання компенсації і включені до списків, поданих Мінінфраструктури до Пенсійного фонду України згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2024 р. №1544 "Деякі питання надання державної підтримки внутрішньо переміщеним особам", проводиться органами Пенсійного фонду України автоматично кожні шість місяців починаючи з 1 липня 2025 року.
У разі коли особам, зазначеним у абзацах першому та другому цього пункту, не було продовжено виплату компенсації автоматично, їм може бути призначено компенсацію за їх зверненням, про що Пенсійний фонд України інформує осіб у спосіб, визначений пунктом 8 цього Порядку.
Пункт 8 Порядку №333 передбачено, повідомлення та заява розглядаються органом Пенсійного фонду України протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем надходження таких повідомлення та заяви та доданих електронних копій документів.
Про прийняте рішення орган Пенсійного фонду України протягом трьох календарних днів з дня його прийняття інформує особу, яка розмістила внутрішньо переміщених осіб, шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку, зазначених у заяві. При цьому орган Пенсійного фонду України самостійно вибирає форму повідомлення (паперову чи електронну (за наявності адреси електронної пошти) та спосіб повідомлення (особиста бесіда, поштовий зв`язок, смс-повідомлення, електронні засоби зв`язку, електронна пошта (за наявності електронної пошти), веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України).
Відповідно до п. 14 Порядку №333 виплата компенсації починаючи із січня 2025 р. здійснюється за кошти державного бюджету відповідно до Порядку використання коштів державного бюджету для забезпечення соціального захисту громадян, які потрапили у складні життєві обставини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1475 "Деякі питання соціального захисту громадян, які потрапили у складні життєві обставини" (Офіційний вісник України, 2023 р., № 4, ст. 317), а також може здійснюватися за кошти джерел, не заборонених законодавством, зокрема таких, що використовуються за згодою партнерів, з якими Мінсоцполітики та Пенсійним фондом України укладено меморандум про взаєморозуміння та наявне фінансування.
Як встановлено у п. 16 Порядку №333, сума компенсації розраховується органами Пенсійного фонду України щомісяця і становить 450 гривень за кожну людину в місяць.
Компенсація особам, які розмістили внутрішньо переміщених осіб, виплачується шляхом перерахування Пенсійним фондом України коштів на поточний рахунок, відкритий в уповноваженому банку за зазначеними у заяві банківськими реквізитами.
Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2024 р. №1544 «Деякі питання надання державної підтримки внутрішньо переміщеним особам» визначено, що Пенсійному фонду України необхідно забезпечити проведення починаючи із 2025 року виплати компенсації витрат і компенсації за розміщення згідно з Порядком компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 р. №333 (Офіційний вісник України, 2022 р., №26, ст. 1410; 2025 р., №8, ст.682), і Порядком надання закладам, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, фізичним особам - підприємцям компенсації за спожиті житлово-комунальні послуги, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива під час тимчасового розміщення внутрішньо переміщених осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2025 р. № 616 "Деякі питання надання державної підтримки щодо розміщення внутрішньо переміщених осіб".
Судом із матеріалів справи встановлено, що з незрозумілих причин позивач не отримав повну суму компенсації за розміщення внутрішньо переміщених осіб. 
Вказане відповідачі обґрунтовують технічними помилками, приведенням у відповідність матеріалів електронної справи, переглядом питання щодо поновлення виплат, перевіркою права на отримання компенсації тощо.
При цьому, рішення щодо припинення виплати компенсації відповідачами не приймалось.
Також у листі відповідача 1 від 27.02.2026 зазначено, що було здійснено перевірку права на отримання компенсації, яка проводиться органами Пенсійного фонду України, за результатами якою позивачу має бути нарахована така компенсація та виплачена на рахунок позивача.
Відповідно до п. 2 Порядку №333 починаючи з 1 березня 2025 р. компенсація на кожну окрему внутрішньо переміщену особу також не призначається (не виплачується) або її виплата припиняється, якщо:
1) установлено факт родинних зв`язків між особами, визначеними пунктом 4 цього Порядку, та внутрішньо переміщеною особою/особами, які були розміщені ними в житловому приміщенні;
2) установлено факт перебування за кордоном внутрішньо переміщеної особи більше ніж 30 календарних днів підряд на дату звернення за призначенням компенсації або в період отримання такої компенсації.
3) Пенсійним фондом України отримано від Нацсоцслужби інформацію про непроживання понад місяць осіб, визначених пунктом 1 цього Порядку, у житловому приміщенні, за адресою якого надається компенсація;
4) за результатами перевірки встановлено факт наведення у заяві або повідомленні недостовірної інформації.
Доказів наявності існування обставин, визначених у п. 2 вказаної Постанови відповідачі суду не надали.
Отже, суду не надано доказів правомірності дій відповідачів, які полягають у несвоєчасній та неповній виплаті позивачу компенсації.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.
Суд додаткового зазначає, що відповідачами не висловлено незгоди щодо суми у розмірі 10350,00 грн, яку позивач просить стягнути. Контррозрахунку суду не надано.
Обраний позивачем спосіб захист порушеного права шляхом стягнення коштів з Державного бюджету відповідає п. 14 Порядку №333.
Щодо інших посилань, викладених відповідачами у відзивах на позовну заяву, то суд зазначає, що за практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.
Сплачених позивачем судовий збір у розмірі 1064,96 грн підлягає стягненню на його користь з відповідачів солідарно.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 262, 294 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012); Пенсійного фонду України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд.9; код ЄДРПОУ 00035323) про визнання стягнення грошових коштів за розміщення внутрішньо переміщених осіб, - задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти (компенсацію) у розмірі 10350,00 гривень за розміщення внутрішньо переміщених осіб у період з 01.01.2025 по 28.02.2026 включно.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.07.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник