ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року 
м. Київ
справа № 120/14360/24
провадження № К/990/45126/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Мацедонської В. Е.
розглянув у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кириленка Андрія Володимировича на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року, ухваленого у складі головуючого судді Сала П. І., та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого судді - Смілянця Е. С., суддів: Драчук Т. О., Полотнянка Ю. П.
І. Суть спору
1. У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
1.1. визнати противоправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої 08 березня 2022 року, відповідно до форми згідно з додатком 5, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 надати позивачу таку довідку;
1.2. визнати противоправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої 21 квітня 2022 року, відповідно до форми згідно з додатком 5, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 надати позивачу таку довідку.
2. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що він під час проходження військової служби 08 березня 2022 року та 21 квітня 2022 року отримав травми у зв`язку з чим позивач проходив тривале стаціонарне лікування.
В подальшому 26 липня 2024 року в інтересах позивача його адвокатом подано заяву на адресу відповідача з проханням видати довідки про обставини травм (поранення, контузії, каліцтва), отриманих позивачем 08 березня 2022 року та 21 квітня 2022 року під час проходження військової служби. 
Однак листом від 03 вересня 2024 року відповідач повідомив про неможливість видачі таких довідок, посилаючись на те, що ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину та згідно з наказом командира частини від 01 березня 2024 року знятий з усіх видів забезпечення.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) неправомірною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 16 лютого 2021 року.
4. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 березня 2024 року № 61 позивача знято з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням частини.
5. Водночас за даними первинної медичної карти Форми 100, під час проходження військової служби позивач 08 березня 2022 року отримав поранення (вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма).
6. Згідно з випискою № 1733 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 09 березня 2022 року по 18 березня 2022 року, а згідно з виписним епікризом № 241 - з 29 березня 2022 року по 02 квітня 2022 року.
7. Крім того, після завершення лікування позивач повернувся до виконання обов`язків військової служби та 21 квітня 2022 знову отримав поранення, що підтверджується первинною медичною картою Форми 100, відповідно до якої 24 квітня 2022 року позивачу встановлено діагноз: вибухова травма (21 квітня 2022 року), акубаротравма, стійкий цефалгічний синдром.
8. У зв`язку з повторним травмуванням позивач проходив додаткове лікування, зокрема, перебував у стаціонарі у періоди з 25 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 (відповідно до виписки № 3531), з 29 квітня 2022 року по 02 травня 2022 року (відповідно до виписки № 1036) та з 06 травня 2022 року по 23 травня 2022 року (відповідно до виписки № 1036).
9. 26 липня 2024 року в інтересах позивача його представником (адвокатом) на адресу відповідача подано заяву з проханням видати довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманих позивачем 08 березня 2022 року та 21 квітня 2022 року під час проходження військової служби.
10. Листом Військової частини НОМЕР_1 від 03 вересня 2024 року повідомлено, що питання стосовно видачі довідок про обставини травми лейтенанта ОСОБА_1 за наявності на те підстав буде розглянуто у разі прибуття останнього до військової частини, оскільки ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину згідно з наказом командира частини від 01 березня 2024 року та знятий з усіх видів забезпечення.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
11. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року, в позові відмовлено.
12. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що поранення, про які зазначає позивач, мали місце 08 березня 2022 року та 21 квітня 2022 року, а відповідне лікування у зв`язку з їх отриманням, було завершене в травні 2022 року. 
Водночас суд першої інстанції зазначив, що позивачем не подано рапорт про встановлення обставин отримання поранень, натомість відсутність рапорту є тією обставиною, яка унеможливлює подальше документування факту поранення військовою частиною та оформлення відповідної довідки.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів того, що військова частина була поінформована про отримання позивачем поранень у 2022 році. За змістом положень постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2023 року № 901 інформація про травмування військовослужбовців мала б передаватися з медичних закладів до військової частини або територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Однак у суду відсутні докази того, що військова частина отримала такі відомості, що позбавило її можливості самостійно ініціювати процес видачі довідки. Натомість, як мовилося вище, позивач ініціював видачу такої довідки лише у липні 2024 року, що закономірно потребує здійснення перевірки обставин отримання позивачем поранення та документування цього факту, а тому унеможливлює видачу такої довідки без вчинення відповідних дій.
13. Зазначена позиція підтримана Сьомим апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
14. Представник позивача - адвокат Кириленко А. В. подав касаційну скаргу на вказані судові рішення з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої, підпунктів «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
15. Так, автор скарги вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах абзацу 3 пункту 9 Порядку здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2023 року № 901 (далі - Порядок № 901) в частині неврахування того, що військовослужбовець звертався до військової частини для отримання довідки про обставини травми; абзацу 3 пункту 260 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" в частині неврахування судами наявності обов`язку складення саме начальником медичної служби військової частини довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва); абзацу 2 пункту 262 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" в частині неврахування того, що в особливий період медичні та інші документи направляються у електронному вигляді до військової частини закладом охорони здоров`я або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. У разі неможливості направлення таких документів у електронному вигляді обов`язок по направленню документів у паперовому вигляді покладається на заклад охорони здоров`я або територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
16. За наслідками автоматичного розподілу касаційну скаргу було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Желєзний І.В., судді: Білак М. В., Мацедонська В. Е.
Верховний Суд ухвалою від 19 грудня 2025 року відкрив касаційне провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кириленка Андрія Володимировича на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у цій справі з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 328 КАС України.
У зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 29 травня 2026 року № 1056/0/15-26 "Про тимчасове відсторонення судді Верховного Суду Желєзного І. В. від здійснення правосуддя" призначено повторний автоматичний розподіл цієї справи, за результатами якого ця справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смокович М. І., судді: Кашпур О. В., Мацедонська В. Е.
17. Представник Військової частини НОМЕР_2 (правонаступник Військової частини НОМЕР_3 ) подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
18. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
21. Частиною першою статті 1, частиною першою статті 2, статтею 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
22. Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення № 402), пунктом 21.25 якого визначено, що для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), надаються такі документи (засвідчені копії документів): довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво).
Формою довідки про обставини травми, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України передбачено, що її підписує командир військової частини.
23. За змістом статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України), про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі.
24. В силу статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
25. Крім того, статтями 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.
Командир (начальник) зобов`язаний, зокрема: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками); знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями; організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку; здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків.
26. Приписами статті 255 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.
27. Стаття 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
28. В подальшому, зокрема статті 260 та 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України були доповнені Законом № 3080-IX від 02 травня 2023 року, який, відповідно до пояснювальної записки до Закону, прийнятий у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Так, згідно з абзацом 3 пункту 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України з метою забезпечення соціального захисту військовослужбовців, які отримали травму (каліцтво, поранення, контузію) під час ведення бойових дій або виконання обов`язків військової служби, з метою удосконалення питань оформлення військовослужбовцям довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) як за результатами проведення відповідного розслідування (службового чи спеціального), так і без його проведення, а також удосконалення питань оформлення та направлення медичних та інших документів між військовими частинами та закладами охорони здоров`я.
Відповідно до абзацу 2 пункту 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в особливий період медичні та інші документи направляються у електронному вигляді до військової частини закладом охорони здоров`я або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. У разі неможливості направлення таких документів у електронному вигляді обов`язок по направленню документів у паперовому вигляді покладається на заклад охорони здоров`я або територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Порядок направлення медичних та інших документів встановлюється Кабінетом Міністрів України.
29. Враховуючи наведене, Кабінет Міністрів України встановив порядок здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, який затверджений постановою від 23 серпня 2023 року № 901.
30. Відповідно до пункту 9 цього Порядку військова частина протягом одного календарного дня розглядає отримані Військова частина протягом одного календарного дня розглядає отримані від закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки документи і за результатами їх розгляду надсилає через систему електронного документообігу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який зазначено в рапорті військовослужбовця, або закладу охорони здоров`я, де він перебуває на лікуванні, документи, зазначені в абзацах другому та третьому пункту 5 цього Порядку.
Документи можуть надсилатися у паперовій формі до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного у рапорті військовослужбовця, або закладу охорони здоров`я, де він проходить лікування, у разі відсутності технічної можливості у військовій частині.
Оригінал довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) надсилається військовою частиною військовослужбовцю за його зверненням на зазначену ним адресу та у разі потреби до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного в його рапорті, або закладу охорони здоров`я, де він проходить лікування.
VI. Позиція Верховного Суду
31. Аналіз наведених норм права свідчить, що довідка про обставини травми формується начальником медичної служби та затверджується підписом командира військової частини на підставі наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
32. Водночас процес оформлення довідки про обставини травми може ініціювати як командуванням військової частини на підставі рапорту командирів або медичних документів, так і сам військовослужбовець шляхом подання відповідного рапорту, якщо раніше таке питання не було порушене командуванням.
33. При цьому конкретного строку, протягом якого військовослужбовець зобов`язаний звернутися до військової частини для отримання довідки про обставини поранення, контузії або іншої травми наказ Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 не встановлює.
34. Отже, звернення за довідкою може відбутися у будь-який час після отримання поранення, при цьому таке звернення не може бути визнано несвоєчасним або необґрунтованим, а відсутність довідки не є провиною військовослужбовця.
35. У справі, що розглядається, представник позивача 26 липня 2024 року звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою (а.с.21-22), у якій просив надати копію довідки, відповідно до форми згідно з додатком 5, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, про обставини травми, яка була отримана ним 08 березня 2022 року під час проходження військової служби, діагноз: вибухова травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акубатотравма. 
Разом з цим представник позивача у вказаній заяві просив надати копію довідки, відповідно до форми згідно з додатком 5, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, про обставини травми, яка була отримана ним 21 квітня 2022 року, діагноз: вибухова травма. Акубатотравма. Стійкий цефалгічний синдром.
36. Своєю чергою Військова частина НОМЕР_1 листом від 03 вересня 2024 року (а.с.23) повідомила, що питання стосовно видачі довідок про обставини травми лейтенанта ОСОБА_1 за наявності на те підстав буде розглянуто у разі прибуття останнього до військової частини, оскільки ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину згідно з наказом командира частини від 01 березня 2024 року та знятий з усіх видів забезпечення.
37. Наведене свідчить, що відповідні довідки про обставини травм (поранення, контузії, каліцтва) отриманих позивачем 08 березня 2022 року та 21 квітня 2022 року не складалися та не видавалися.
38. Варто зауважити, що до заяви від 26 липня 2024 року представник позивача додавав, зокрема: копію первинної медичної карти Форми 100 від 08 березня 2022 року; копію виписки № 1733; копію виписного епікризу № 241; копію первинної медичної карти Форми 100 від 24 квітня 2022 року; копію виписки № 3531; копію виписки № 1036; копію виписки № 1525 (а.с. 22), однак такі документи в матеріалах справи відсутні.
Натомість у матеріалах справи наявний витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 березня 2024 року № 61, згідно з яким лейтенант ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Військової частини НОМЕР_4 , вважається таким, що станом на 01 березня 2024 року не прибув з військово-лікарської комісії до тимчасового місця дислокації Військової частини НОМЕР_1 . Разом з цим відповідно до вказаного наказу лейтенант ОСОБА_1 знятий з усіх видів забезпечення (а.с. 24).
39. Отже, обставини травмування позивача та подальшого його лікування стосуються періоду березня - квітня 2022 року. У спірний період позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та виконував обов`язки, пов`язані із захистом Батьківщини. 
40. Обставини щодо самовільного залишення позивачем військової частини відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 березня 2024 року № 61 мали місце з 01 березня 2024 року та не стосуються обставин, пов`язаних із отриманням поранення та його подальшого лікування.
41. Верховний Суд у постанові від 14 травня 2026 року у справі № 380/16138/24 сформував висновок, який полягає у тому, що складання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою 5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, є похідним від встановлення за результатами розслідування факту нещасного випадку, наслідком якого стало заподіяння військовослужбовцю травми - поранення, контузії, каліцтва.
Така довідка за своєю правовою природою призначена для документального підтвердження саме обставин отримання тілесного ушкодження внаслідок нещасного випадку.
Водночас у разі, якщо за результатами розслідування не встановлено факту нещасного випадку, що спричинив травму (поранення, контузії, каліцтва), правові підстави для складання такої довідки відсутні.
42. Отже, отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
43. При цьому у разі відсутності документів про обставини одержання поранень (травм, контузій, каліцтв) на момент медичного огляду, приймається постанова із формулюванням Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, тоді як наявність довідки про обставини травми із зазначенням факту отримання травми під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, дає підстави для прийняття постанови ВЛК із формулюванням Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
44. Таким чином, законодавством встановлено чіткий порядок та особливості розслідування нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями у Збройних Силах України.
45. Спір у цій справі виник з приводу бездіяльності відповідача, яка полягла у нескладенні та невидачі позивачу довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), згідно з додатком № 5 до наказу № 402.
46. Водночас така довідка має похідний характер від результатів розслідування нещасного випадку, а тому за відсутності оскарження та скасування відповідного акта розслідування, яким не встановлено факту травми позивача, вимога про її складання фактично спрямована на зміну правових наслідків чинного акта поза встановленою процедурою.
47. У листі від 03 вересня 2024 року відповідач повідомив про неможливість видачі таких довідок, посилаючись на те, що ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину та згідно з наказом командира частини від 01 березня 2024 року знятий з усіх видів забезпечення.
48. Натомість у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт проведення розслідування нещасних випадків, що сталися з позивачем під час проходження військової служби у 2022 році. Крім того, як уже зазначалось вище, у матеріалах справи фактично по суті спору лише містяться заява про видачу довідок, відповідь відповідача та наказ від 01 березня 2024 року № 61.
Вказаних документів недостатньо для того, щоб дійти обґрунтованого висновку про правомірність чи протиправність дій або бездіяльності відповідача.
49. Варто зауважити, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 23 серпня 2023 року № 901, яким затверджено Порядок здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, військовими частинами і територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
50. Відповідно до пункту 2 Постанови № 901 для обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між військовими частинами, закладами охорони здоров`я і територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки використовуються системи електронного документообігу Міноборони, Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
51. Згідно з пунктом 5 Постанови № 901 медичні та інші документи військовослужбовця через систему електронного документообігу надсилаються:
військовою частиною, в якій військовослужбовець проходить військову службу, до закладу охорони здоров`я, де він перебуває на лікуванні, - довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва);
військовою частиною, в якій військовослужбовець проходить військову службу, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного у рапорті військовослужбовця, - довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), витяг з наказу по особовому складу командира (керівника) військової частини, витяг з наказу по стройовій частині командира (керівника) військової частини, відпускний квиток;
штатною військово-лікарською комісією до закладу охорони здоров`я, де військовослужбовець перебуває (перебував) на лікуванні, - постанова військово-лікарської комісії, оформленої у вигляді свідоцтва про хворобу чи довідки військово-лікарської комісії;
закладом охорони здоров`я до військової частини, де військовослужбовець проходить військову службу, та до найближчого військово-медичного закладу охорони здоров`я протягом одного дня з моменту, коли військовослужбовець поступив на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я або вибув з нього, - іменний список військовослужбовців, які поступили на стаціонарне лікування (обстеження) до закладу охорони здоров`я та вибули з нього, інші документи у разі потреби;
закладом охорони здоров`я до військової частини, де військовослужбовець проходить військову службу, і територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які зазначені в рапорті військовослужбовця, не пізніше дня завершення його лікування та виписки із закладу охорони здоров`я - постанова військово-лікарської комісії, оформлена у вигляді свідоцтва про хворобу чи довідки військово-лікарської комісії, виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, рапорт військовослужбовця про надання йому відпустки для лікування у зв`язку з хворобою, відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), про звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії або про звільнення з військової служби за станом здоров`я з метою взяття на військовий облік (виключення з військового обліку), інші документи у разі потреби.
52. Наведене свідчить, що між медичними закладами та військовими частинами, в яких проходять службу військовослужбовці існує електронний документообіг медичних документів.
53. Водночас за обставинами цієї справи позивач під час проходження військової служби отримав травми 08 березня 2022 року та 21 квітня 2022 року, тобто постанова Кабінету Міністрів № 901 України ще не діяла, проте суди попередніх інстанцій не встановили чи отримав відповідач копії медичних документів, датованих 2022 року, які б підтверджували отримання позивачем травм, про які мовиться у цій справі. 
54. Враховуючи приписи статті 242 КАС України, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
55. Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
56. Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
57. Своєю чергою, суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів.
58. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
59. Судам під час нового розгляду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків і надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права.
ІV. Судові витрати
60. Оскільки справа повертається на новий судовий розгляд, питання про розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не вирішується.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кириленка Андрія Володимировича задовольнити.
2. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 рокe та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у скасувати, а справу № 120/14360/24 направити на новий судовий розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий М. І. Смокович 
Судді О. В. Кашпур
В. Е. Мацедонська