БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченків шлях, 30-А, м. Березань, Київська область, 07541
№ провадження 2/356/472/26 
Справа № 356/537/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.09.2026 Березанський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Капшученко  І. О.
за участю секретаря Мелещенко В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» звернулось до Березанського міського суду Київської області з вказаним вище позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 29781 від 09.03.2025 у розмірі 23 040,00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 18.04.2025 по 13.04.2026, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом (365,00 % річних) та Графіку платежів; 14 000,00 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору (за наявності), а також судові витрати у розмірі 2 662,40 грн. та 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» (далі - ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ») та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі був укладений кредитний договір № 29781, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 7 000,00 грн. строком на 730 днів (до 09.03.2027), шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування (365,00 % річних), а позичальник, в свою чергу, зобов`язалась повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених договором. ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. Водночас, відповідач взяті на себе зобов`язання порушила, не надавала своєчасно та в повному обсязі грошові кошти, у зв`язку з чим станом на 13.04.2026 виникла прострочена заборгованість перед товариством в розмірі 23 040,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 18.04.2025 по 13.04.2026, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом (365,00 % річних) та Графіку платежів та 14 000,00 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору. При цьому, позивач звертає стягнення на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 18.04.2025 по 13.04.2026 та не пред`являє вимоги дострокового повернення суми кредиту відповідно до п. 2.1.2, 2.1.6, 4.7 Кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування». Зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконує, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. 
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 19.05.2026 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановивши відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії даної ухвали на подачу до суду відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, при зверненні до суду в позові, а також у поданому 13.08.2026 клопотанні просив розгляд справи проводити за їхньої відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.10-на звороті-11,82). 
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином згідно з вимогами п.п. 2, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, а саме шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету відповідача та поштою рекомендованими листами з повідомленнями за місцем реєстрації відповідача, що співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, а також додатково електронною поштою. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.59-60,62-64,72-на звороті,79,81,87-88,91). 
Так, згідно з вимогами ч. 3, абз. 1 ч. 6 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
За змістом п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи, а також день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Відповідно до позиції Верховного Суду у постановах від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, провадження № 61-185св23, від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19, провадження № 61-7181св22, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
За ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Суд створив учасникам процесу належні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечень для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їм обставин та подання усіх можливих доказів.
Правом подати відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався та відзиву не подав.
За змістом ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
За таких обставин, керуючись ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами за відсутності вказаних учасників справи відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву не подала та не повідомила про причини своєї неявки. 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно проаналізувавши фактичні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, прийшов до наступного висновку. 
Так, судом встановлено, що 09.03.2025 між позивачем ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № № 29781 (далі – кредитний договір), за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн. (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (п. 1.1 кредитного договору) (а.с.16-18). 
За умовами укладеного договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 1,00 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка 365,00%) користування кредитом, строк надання кредиту та строк дії договору становить 730 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку № 1 до цього договору; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів, денна процентна ставка на дату укладення цього договору становить 1,00 %, загальні витрати позичальника за кредитом 51 100,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 2686,54% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 58 100,00 грн. (п.п. 1.2-1.3, 1.7-1.10 кредитного договору).
Даний договір між сторонами укладений в електронній формі в інформаційно-комунікаційній системі на сайті https://procent.com.ua відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 128838, відправлено 09.03.2025, 18:44:34, введено 09.03.2025, 18:44:45 (п.п. 6.1, 6.5, 8.1 кредитного договору).
Своїм підписом на договорі позичальник підтвердила, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», які розміщені на сайті https://procent.com.ua (п. 1.5 кредитного договору). 
Підписуючи даний договір, позичальник також засвідчила, що до його укладення уважно ознайомилась з текстом Паспорту споживчого кредиту, Договору та Правилами, а також отримала від Товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, а також зокрема статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті Товариства, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 8.2.1 кредитного договору). 
Вичерпні персональні дані, що стосуються особи відповідача, достатні для її однозначної ідентифікації, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, паспорт, ідентифікаційний код, місце проживання та інші дані, що є інформацією з обмеженим доступом, поширення якої здійснюється виключно за згодою суб`єкта персональних даних, зазначені в преамбулі та в розділі 9 «Реквізити та підписи сторін», та в п. 8.2.5 договору позичальник підтвердила, що усі документи та інформація (в тому числі персональні, контактні/поштові дані (враховуючи дані електронної пошти, акаунти та дані щодо місця роботи та проживання) надані позичальником товариству з метою укладення цього договору, належать позичальнику, не містять неточних або недостовірних відомостей, є актуальними (чинними) на дату укладання договору, складені та/або отримані у порядку, передбаченому чинним законодавством України.
Доказів про те, що вказані вище персональні дані відповідачу не належать або були використані третіми особами для укладення кредитного договору від її імені, суду надано не було. 
Згідно з п. 1.6 кредитного договору товариство переказує суму кредиту на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється товариством через платіжний сервіс (фінансову установу, що здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків) або іншим способом.
Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього Договору, та містить підпис позичальника одноразовим ідентифікатором (а.с.18-на звороті,19). 
Відповідач ОСОБА_1 також ознайомилась з паспортом споживчого кредиту, в якому визначено основні умови кредитування, розмір орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, графік платежів, їх кількість, розмір та періодичність внесення, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором тощо, чим також підтвердила факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, а також отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі, в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором, що засвідчила електронним підписом одноразовим ідентифікатором 354169 (а.с.20-22). 
Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», затверджені наказом директора ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» від 03.09.2024 № 03/09-24П-1, з якими ознайомилась та погодилась відповідач, містяться в матеріалах справи (а.с.30-34).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на погоджених умовах. 
Листом за вих. № 20260408-2303 від 08.04.2026 ТОВ «ПЕЙТЕК», що надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» на підставі договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 2024-04-02, підтвердило успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта на суму 7 000,00 грн., а саме номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - adcf69e5-0981-4e7e-94cc-a90bf4959c58, номер транзакції в системі ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» – 325716=5cc9e2aa-fb58-466c-8ddd-6e0bd77087f2=14431, Session ID – 030390558920, сайт торгівця - https://procent.com.ua/uk, електронний платіжний засіб – 4149510094452341, код авторизації – 442441, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», дата і час створення - 2025-03-09 18:44:52, дата і час прийняття в роботу - 2025-03-09 18:44:54, дата і час виконання - 2025-03-09 18:44:55, призначення платежу: «Перерахування коштів за договором 29781 від від 2025-03-09 на умовах фінансового кредиту» (а.с.23).
Згідно відповіді АТ «Райффайзен Банк» від 10.07.2026 за № 81-15-9/11906-БТ, АТ «Райффайзен Банк» як банком-емітентом підтверджено, що банківська карта № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) випущена на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , що відповідає номеру картки, зазначеному в п. 1.6 кредитного договору, на яку було перераховано кошти кредиту, фінансовим номером телефону ОСОБА_1 є номер НОМЕР_6 , що відповідає номеру телефону, вказаному в кредитному договорі, на який відправлено одноразовий ідентифікатор (а.с.75).
Як вбачається з наданої АТ «Райффайзен Банк» виписки про рух коштів по вказаному вище рахунку НОМЕР_4 до картки № НОМЕР_3 за період з 09.03.2025 по 14.03.2025, 09.03.2026 о 18:44 на вказану карту було зараховано грошові кошти в сумі 7 000,00 грн., що є належними і допустимими доказами, що підтверджують обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та що не спростовані будь-якими контррозрахунком відповідача (а.с.76-77).
Вказані висновки відповідають позиції Верховного Суду у постановах від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19. 
При цьому, враховуючи час укладення кредитного договору між сторонами (09.03.2025) та час перерахування коштів у сумі 7 000,00 грн. (09.03.2025 о 18:44) на реквізити належного позичальнику платіжного засобу № 4149510094452341, вказаного нею, факт перерахування кредитних коштів відповідачу саме ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» на виконання умов укладеного кредитного договору № 29781 від 09.03.2025 відповідачем не спростовано. 
Таким чином, ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі та на умовах, визначених договором.
Однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не надавала своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для сплати кредиту, процентів за користування ним та інших платежів, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість в розмірі 43 440,00 грн., з яких 6400,00 грн. – строкова заборгованість за сумою кредиту, 23 040,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом, 14 000,00 грн. – заборгованість за штрафами, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 29781 від 09.03.2025, що містить інформацію про щоденні нарахування і погашення, загальну кількість днів користування кредитом, порядок нарахування спірної заборгованості в розрізі окремих складових загальної заборгованості за кожен день користування кредитом та залишок неповернутої заборгованості, відповідає умовам укладеного договору та не спростований будь-яким контррозрахунком відповідача (а.с.24-29). 
Розрахунок процентів згідно вказаного розрахунку проведено за фактичну кількість днів користування кредитом в межах строку кредитування за період з 09.03.2025 по 13.04.2026, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом (365,00 % річних) на залишок неповернутого кредиту на погоджених сторонами умовах.
Вказаним розрахунком також підтверджується, що відповідачем проведено часткову оплату за договором в рахунок погашення нарахованої заборгованості за тілом кредиту в сумі 600,00 грн. платежем від 18.04.2025 та процентами в сумі 1400,00 грн. платежем від 31.03.2025, а також 1400,00 грн. – платежем від 18.04.2025, всього в загальній сумі 3 400,00 грн.
Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, боргу за договором, що відповідає позиції Верховного Суду у постановах від 05.06.2018 в справі № 338/180/17, від 23.12.2020 в справі № 127/23910/14-ц.
В решті взяті на себе зобов`язання відповідач не виконала, кошти кредиту не повернула та не сплатила залишок нарахованих процентів. 
В добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає.
Так, частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Поданим розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, кредит та проценти за його користування вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. 
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
За наведених обставин, судом встановлено та не спростовано сторонами, що відповідач ОСОБА_1 скористалася наданим їй позивачем кредитом, проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що станом на 13.04.2026 призвело до виникнення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 18.04.2025 по 13.04.2026 в розмірі 23 040,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Будь-яких доказів на спростування вказаних розрахунків, а також доказів належного виконання умов вищезазначених договорів відповідач суду не надала.
Водночас, даючи правову оцінку вимогам позивача про стягнення з відповідача заборгованості за неустойкою в сумі 14 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Так, правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 ЦК України, серед яких, зокрема, сплата неустойки.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Отже, штраф, як і пеня, є різновидами неустойки, порядок обчислення яких різниться і встановлюється умовами договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц). 
Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX, що набрав чинності 17.03.2022, яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, серед іншого, пунктом 18, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду у постановах від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, від 18.10.2023 у справі № 706/68/23, від 21.01.2025 у справі № 751/3052/23, висновки якого щодо застосування норм права суд враховує до даних спірних правовідносин відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України.
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
З огляду на викладене, оскільки вказаний вище кредитний договір № 29781 укладений 09.03.2025, нарахування неустойки (, штрафів) за невиконання позичальником зобов`язань за таким договором неправомірно проведено у період дії воєнного стану, тому така неустойка підлягає списанню на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Щодо посилання представника позивача на те, що норма пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", яка передбачала звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань у період дії воєнного стану, виключена, суд зазначає наступне.
Так, 15.03.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" було доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», який регулював правовідносини щодо відповідальності споживача за невиконання зобов`язань під час воєнного стану, виключено на підставі Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, та пункт 6 даного розділу викладено в новій редакції, якою передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом від 22.11.2023 № 3498-ІХ, у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання ним чинності, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Отже, положення пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" з урахуванням не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо відповідальності споживача під час дії воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", відтак, виключення норми спеціального закону, яка регулювала конкретні правовідносини, виключає можливість конкуренції норм, відтак, на вказані правовідносини поширюється дія загальної норми ЦК України.
Положення ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено особливості відповідальності споживача за договорами про споживчий кредит, також не містять норм, які врегульовують порядок та підстави відповідальності споживача за порушення зобов`язань за договором про споживчий кредит у період воєнного стану.
Частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. Такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Окрім того, у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі № 240/4894/23 указано, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини». Принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
Отже, закон, який має захищати споживачів, не може встановлювати для них умови гірші, ніж це передбачено загальним і основним актом цивільного законодавства - Цивільним кодексом України.
За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в межах вказаних вище сум боргу за процентами за користування кредитом в розмірі 23 040,00 грн. 
Водночас, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (штрафів) за порушення відповідачем грошового зобов`язання суперечать вимогам чинного законодавства, атому задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу адвоката за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» при зверненні до суду з позовом сплачено з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 ст. Закону України «Про судовий збір» та зараховано до державного бюджету судовий збір в розмірі 2662,40 грн. згідно платіжної інструкції № 29 від 27.04.2026 (а.с.12,52). 
Окрім того, позивачем у зв`язку з розглядом даної справи понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується наданим суду договором про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024, укладеним між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», актом приймання-передачі наданих послуг № 108 до договору про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024, витягом від 04.02.2026 з Реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 108, платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 4321 від 05.02.2026, що містять детальний опис виконаних адвокатом робіт, витрачений на їх виконання час та вартість наданих послуг на загальну суму 10 000,00 грн. (а.с.42,43,46-48).
Зазначені вище витрати пов`язані з розглядом справи, є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатським об`єднанням обсягом послуг, затраченим часом на надання правничої допомоги, ціні позову та значенню справи для сторони. Клопотань про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу до суду не надходило.
Враховуючи викладене, з огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2662,40 грн. х (23 040,50 грн. : 37 040,00 грн.) = 1 656,09 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. х (23 040,50 грн. : 37 040,00 грн.) = 6 220,30 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525-526, 530, 629, 1048-1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4-5, 11-13, 76-81, 89, 128, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 280 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» (код ЄРДПОУ 41466388), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, заборгованість за кредитним договором № 29781 від 09.03.2025 в розмірі 23 040 (двадцять три тисячі сорок) гривень 00 копійок.
В решті – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» (код ЄРДПОУ 41466388), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, судовий збір в розмірі 1 656 (одна тисяча шістсот п`ятдесят шість) гривень 09 копійок, та витрати про професійну правову допомогу в розмірі 6 220 (шість тисяч двісті двадцять) гривень 30 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.   

Суддя         І. О. Капшученко