ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" липня 2026 р. Справа№ 910/97/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Пономаренка Є.Ю. 
Руденко М.А. 

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.;

за участю представників сторін:
від позивача: Лях К.М., Мельник М.А.;
від відповідача 1: Курінна А.В.;
від відповідача 2: не з`явився;
від відповідача 3: Юлдашев Ю.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2026 (повний текст складено 03.06.2026)
у справі №910/97/26 (суддя Ягічева Н.І.)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до 1) Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Профінанс Груп"
3) держава Україна в особі Міністерства юстиції України
про солідарне стягнення 56 456 360,30 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог 

Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Профінанс Груп" (далі - відповідач 2), Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач 3) про солідарне стягнення 56 456 360,30 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2026 задоволено клопотання представника позивача та замінено відповідача 3 на належного відповідача - державу Україна в особі Міністерства юстиції України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, дії відповідачів призвели до завдання АТ "Укрзалізниця" майнової шкоди в розмірі 55 922 129,22 грн, а саме незаконні дії та неправомірна бездіяльність , як окремо так і в їх сукупності, дають правові підстави покласти на них солідарну відповідальність за таку заподіяну шкоду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2026 у справі №910/97/26 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що починаючи з 19.10.2021 Банк повністю вибув з числа учасників кредитних взаємовідносин і з цього дня єдиною особою, яка набула статус кредитора за Кредитними договорами та відповідні права і обов`язки по відношенню до Позивача, є виключно ТОВ "Профінанс Груп". 
Також суд першої інстанції вказав, що заявлена АТ "Укрзалізниця" сума шкоди (збитків) у розмірі 51 372 566,90 грн. виникла на підставі судових рішень, які набрали законної сили, тобто захищена в судовому порядку, а на час розгляду даної справи здійснюються заходи примусового виконання рішення в межах виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/23042/16 від 16.03.2023, а також в процедурі ліквідації ТОВ "Профінанс груп".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2026 у справі №910/97/26 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- суд окремо ізолював поведінку АТ «ПУМБ», ТОВ «Профінанс Груп» та органу державної виконавчої служби і щодо кожного відповідача шукав самостійний, прямий та завершений склад правопорушення, достатній для відшкодування всієї суми шкоди;
- у цій справі причинний механізм полягав у послідовності взаємопов`язаних дій: Банк сформував вимогу, до складу якої було включено пеню, що в подальшому визнана такою, що не підлягала стягненню; Банк оплатно відступив цю вже сформовану вимогу ТОВ «Профінанс Груп»; орган державної виконавчої служби, попри встановлені законодавством обмеження та мораторій, забезпечив її примусову реалізацію шляхом списання коштів з рахунків АТ «Укрзалізниця»; ТОВ «Профінанс Груп» отримало кошти, а подальша відсутність у нього майна та активів унеможливила реальне відновлення майнового становища АТ «Укрзалізниця» через механізм повороту виконання;
- відповідачі мають нести солідарну цивільно-правову відповідальність, оскільки їхні дії та бездіяльність були взаємопов`язаними, послідовними та у сукупності призвели до одного неподільного майнового результату - вибуття коштів з майнової сфери АТ «Укрзалізниця» та фактичної неможливості їх реального повернення через механізм повороту виконання;
- замість оцінки того, чи були дії відповідачів взаємопов`язаними та сукупно необхідними для настання неподільної шкоди, суд фактично поставив застосування статті 1190 ЦК України у залежність від доведення єдиного умислу відповідачів;
- відступлення права вимоги було не обставиною, яка перервала причинний зв`язок між діями Банку та шкодою, а наступною ланкою у реалізації вже сформованої Банком спірної вимоги. Основною обставиною, яку мав оцінити суд у межах статті 1190 ЦК України, було не саме вибуття Банку з кредитних правовідносин, а протиправне формування Банком вимоги, її заявлення до стягнення та подальше передання іншій особі для реалізації;
- суд першої інстанції залишив без належної оцінки встановлену Верховним Судом протиправність дій та бездіяльність ВДВС, хоча саме ці дії забезпечили фактичне вибуття коштів з майнової сфери АТ «Укрзалізниця» і стали необхідною ланкою сукупного причинного механізму завдання шкоди;
- саме по собі існування відкритого виконавчого провадження не є доказом реальної можливості виконання судового рішення. Так само включення вимог кредитора до ліквідаційного балансу не є доказом наявності у боржника майна, коштів або активів, за рахунок яких такі вимоги можуть бути фактично задоволені.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/97/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 29.06.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 21.07.2026.

Позиції учасників справи

14.07.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти її доводів та вимог, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.
14.07.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача 3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти її доводів та вимог, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Явка представників сторін

Представник відповідача 2 у судове засідання 21.07.2026 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги учасник справи повідомлявся належним чином шляхом направлення процесуальних документів до електронного кабінету в системі ЄСІТС та на поштову адресу юридичної особи.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
А тому, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), враховуючи рекомендації, викладені у пунктах 2.2., 2.3. Правил організації ефективного господарського судочинства, з огляду на те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні 21.07.2026 за відсутності представника відповідача 2.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

07.11.2013 між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - АТ "ПУМБ", Банк, Кредитор, Відповідач) та державним підприємством "Донецька залізниця" (далі - ДП "Донецька залізниця", Позичальник) було укладено кредитні договори: № 13.11-555, № 13.11-556 та № 13.11-557 (далі - Кредитні договори), згідно з якими Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування в сумі 6 255 473,54 доларів США, а Позичальник - повернути кредит не пізніше 04.11.2016 та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11 % річних. 
На виконання умов вказаних кредитних договорів Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 18 766 420,60 доларів США. 
31.05.2016 акціонерним товариством "Українська залізниця", як правонаступником Позичальника, у зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх зобов`язань за Кредитними договорами, на підставі статті 5 цих договорів, отримано від Банку вимогу про дострокове повернення кредитних коштів. 
07.10.2016 АТ "Укрзалізниця" повернуто кошти за Кредитними договорами в сумі 18 766 420,60 доларів США.
19.12.2016 ухвалою Господарського суду міста Києва відкрито провадження у справі № 910/23042/16 за позовом АТ "ПУМБ" до акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця", Позивач, Товариство) про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 942 885,45 доларів США та 52 621 324,56 грн, з яких:- 653 697 доларів США заборгованості зі сплати процентів, (що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 14.12.2016 становило 17 067 257,31 грн);- 47 656 150,80 грн пені за прострочення строків повернення кредитних коштів;- 4 965 173,76 грн пені за прострочення строків сплати процентів за користування кредитними коштами;- 192 805,68 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.12.2016 становило 5 033 928,79 грн) - 3 % річних за прострочення повернення кредитних коштів;- 96 382,77 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.12.2016 становить 2 516 440,39 грн) - 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами. 
27.07.2021 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/23042/16 позовні вимоги Банку задоволено частково: стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь Банку 192 805,68 доларів США 3 % річних за несвоєчасне повернення кредитів, 88 725,00 доларів США 3% річних за несвоєчасну сплату процентів, 47 656 150,80 грн пені за порушення строків повернення кредитів, 3 026 758,17 грн пені за порушення строків сплати процентів. У решті позову відмовлено. 
19.10.2021 року між АТ "ПУМБ" та товариством з обмеженою відповідальністю "Профінанс Груп" (далі - ТОВ "Профінанс груп", Новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав вимоги №1563/61.1, відповідно до умов якого Банк відступив на користь Нового кредитора усі без винятку належні йому права вимоги за Кредитними договорами та договорами забезпечення до них (з усіма змінами та доповненнями). 
09.12.2021 ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/23042/16 АТ "ПУМБ" замінено на його правонаступника - ТОВ "Профінанс груп" (договір про відступлення прав вимоги від 19.10.2021 №1563/61.1). 
27.01.2022 постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/23042/16 рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення 3% річних за несвоєчасну сплату процентів - замість 88 725,00 доларів США стягнуто 84 472,50 долара США. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
11.02.2022, не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині неправомірного стягнення пені, АТ "Укрзалізниця" подано касаційну скаргу на вказані судові рішення. 
13.04.2022 ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі № 910/23042/16 за касаційною скаргою АТ "Укрзалізниця" та зупинено виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 в частині стягнення з АТ "Укрзалізниця" на користь ТОВ "Профінанс груп" пені у розмірі 50 682 908,97 грн до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. 
10.08.2022 постановою Верховного Суду у справі № 910/23042/16 частково задоволено касаційну скаргу АТ "Укрзалізниця", постанову суду апеляційної інстанції скасовано в частині стягнення пені, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
27.09.2022, за результатами повторного розгляду апеляційної скарги АТ "Укрзалізниця", постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі № 910/23042/16 задоволено частково: 
оскаржуване рішення скасовано в частині стягнення пені та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ "Профінанс груп" щодо стягнення з АТ "Укрзалізниця" 47 656 150,80 грн пені за порушення строків повернення суми кредитів та 3 026 758,17 грн пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; 
задоволено заяву АТ "Укрзалізниця" про поворот виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022, виданого на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі № 910/23042/16 та відповідно здійснено поворот виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022, шляхом стягнення з ТОВ "Профінанс груп" на користь АТ "Укрзалізниця" 50 682 908,97 грн. 
17.02.2023 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в задоволенні касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі № 910/23042/16 відмовлено.
В той же час, 17.02.2022 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВДВС) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68709373 на підставі наказу № 910/23042/16 від 10.02.2022 про стягнення з АТ "Укрзалізниця" на користь ТОВ "Профінанс Груп" 47 656 150,80 грн пені за порушення строків повернення кредитів, 3 026 758, 17 грн пені за порушення строків сплати процентів, 135 657, 21 грн судового збору. 
21.02.2022 заступником начальника ВДВС винесено постанову про арешт коштів боржника та виставлено платіжну вимогу № 68709373/1 на переказ 55 922 129,22 грн на рахунок Міністерства юстиції України, призначення платежу: "стягнення коштів на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Профінанс Груп" згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 № 910/23042/16; виконавчий збір; витрати виконавчого провадження".
22.02.2022, до відкриття касаційного провадження, на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі № 910/23042/20, АТ "Ощадбанк" виконано/проведено платіжну вимогу № 68709373/1 від 21.02.2022 шляхом списання 55 922 129,22 грн з рахунку АТ "Укрзалізниця" з призначенням платежу: стягнення коштів на користь ТОВ "Профінанс груп" згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 № 910/23042/16; виконавчий збір, згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.02.2022 № 68709373, витрати виконавчого провадження, згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.02.2022 № 68709373. 
24.02.2022 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/23042/16 прийнято до провадження заяву АТ "Укрзалізниця" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 № 910/23042/16 таким, що не підлягає виконанню, а також зупинено виконання за цим наказом до завершення розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Вищезазначену ухвалу суду надіслано державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Євгена Сверстюка, м. Київ, 02002). 
26.08.2022 постановою ВДВС знято арешт з коштів боржника, накладеного відповідно до постанови ВП № 68709373 від 21.02.2022. 
15.11.2022 заступником начальника ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 68709373 на підставі наказу № 910/23042/16 від 10.02.2022 у відповідності до пункту 3 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження ТОВ "Профінанс груп", якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва). 
23.02.2022 з метою захисту порушених прав та інтересів АТ "Укрзалізниця" ініційовано скаргу на неправомірні дії та бездіяльність ВДВС, а саме: 1) визнати незаконною та скасувати постанову ВДВС про арешт коштів боржника від 21.02.2022 ВП № 68709373; 2) визнати неправомірними дії ВДВС щодо виставлення та направлення в банківські установи платіжних вимог про примусове списання грошових коштів з рахунків АТ "Укрзалізниця" згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 № 910/23042/16 в рамках виконавчого провадження № 68709373; 3) визнати незаконною бездіяльність заступника начальника ВДВС, яка полягає в не зупиненні вчинення виконавчих дій по ВП № 68709373, відкритому на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 № 910/23042/16. 
08.09.2022 АТ "Укрзалізниця" також подало до суду скаргу на неправомірні дії, рішення та бездіяльність ВДВС, в якій просило: 1) визнати неправомірною бездіяльність ВДВС, яка полягає в не закінченні виконавчого провадження № 68709373, відкритого на підставі наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/23042/16; 2) усунути порушене право АТ "Укрзалізниця" шляхом зобов`язання ВДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 68709373 у відповідності до пункту 5 статті 39 та вжити відповідних заходів, передбачених пунктом 7 частини п`ятої статті 27 та статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".
25.09.2024 за результатами розгляду вищенаведених скарг, постановою Верховного Суду у справі № 910/23042/16:
- визнано неправомірними дії ВДВС щодо виставлення та направлення в банківські установи платіжних вимог про примусове списання грошових коштів з рахунків АТ "Укрзалізниця" згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 № 910/23042/16 в рамках виконавчого провадження № 68709373; 
- визнано незаконною бездіяльність заступника начальника ВДВС, яка полягає в не зупиненні вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 68709373, відкритому на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 № 910/23042/16; 
- визнано неправомірною бездіяльність ВДВС, яка полягає в не закінченні виконавчого провадження № 68709373 (у частині стягнення пені), відкритого на підставі наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/23042/16. 
Також, як вказує позивач, 20.09.2022 під час нового розгляду апеляційної скарги АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 по справі № 910/23042/16 від представника ТОВ "Профінанс груп" стало відомо про проведення ліквідаційної процедури ТОВ "Профінанс груп" за рішенням його учасників. 
20.09.2022 АТ "Укрзалізниця" звернулась до Голови ліквідаційної комісії, ліквідатора ТОВ "Профінанс груп" Мерзлякова Р.П. з вимогою кредитора № 23042 про повернення коштів за скасованим рішенням Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 по справі № 910/23042/16 та включення до реєстру кредиторів ТОВ "Профінанс груп" вимог АТ "Укрзалізниця" у розмірі 50 682 908,97 грн. 
26.09.2022 у відповідь на вищезазначену вимогу АТ "Укрзалізниця" № 23042 від 20.09.2022, директором/ліквідатором ТОВ "Профінанс груп" Мерзляковим Р.П. листом № 26/09/22 відмовлено у включені вимог АТ "Укрзалізниця" до реєстру кредиторів ТОВ "Профінанс груп", оскільки вимоги АТ "Укрзалізниця" є неналежним чином підтвердженими, так як станом на дату формування реєстру кредиторів та станом на дату направлення листа у ТОВ "Профінанс груп" відсутні будь-які договірні зобов`язання перед АТ "Укрзалізниця" та відсутні будь-які судові рішення, що набрали законної сили та/або відкриті виконавчі провадження щодо вимог АТ "Укрзалізниця" до ТОВ "Профінанс груп". При цьому, відповідно до трек-номеру рекомендованого з описом поштового відправлення № 01042 31787666 вищезазначена відповідь надіслана лише 03.10.2022, що підтверджується відміткою штемпеля на листі опису. 
27.09.2022 АТ "Укрзалізниця" повторно звернулась до ліквідатора ТОВ "Профінанс груп" Мерзлякова Р.П. з вимогою кредитора про повернення грошових коштів на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 по справі № 910/23042/16 та включення до реєстру кредиторів ТОВ "Профінанс груп" зазначених вимог АТ "Укрзалізниця". 
Відповіді на зазначену вимогу не надходило. 
03.10.2022 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ "Профінанс груп" (код ЄДРПОУ 44401037). 
23.10.2024 постановою Верховного Суду у справі № 910/11854/22, зокрема, ухвалено рішення, яким позов АТ "Укрзалізниця" до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. та ТОВ "Профінанс груп" (в особі ліквідатора Мерзлякова Р.П.), третя особа - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, про скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису за номером 1 000 701 10092960 від 03.10.2022 щодо вчинення реєстраційної дії про державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ "Профінанс груп" задоволено, зобов`язано ліквідатора ТОВ "Профінанс груп" Мерзлякова Р.П. визнати вимоги АТ "Укрзалізниця" до ТОВ "Профінанс груп" у розмірі 51 213 572,40 грн та зобов`язати включити їх до ліквідаційного балансу. 
14.11.2024 на виконання постанови Верховного Суду у справі № 910/11854/22 державну реєстрацію припинення ТОВ "Профінанс груп" в результаті ліквідації (реєстраційний запис №100070110092960 від 03.10.2022) відмінено. 
28.11.2024 Відділом ДВС прийнято до примусового виконання наказ № 910/23042/16 від 16.03.2023 Господарського суду міста Києва, резолютивною частиною якого визначено здійснити поворот виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі № 910/23042/16, шляхом стягнення з ТОВ "Профінанс груп" на користь АТ "Укрзалізниця" 50 682 908,97 грн. Примусове виконання означеного виконавчого документа здійснюється у виконавчому провадженні № 76671902 (ідентифікатор доступу 2Б3Е43292АЕЕ). 
28.11.2024 Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято до примусового виконання наказ № 910/11854/22 від 05.11.2024 Господарського суду міста Києва, резолютивною частиною якого визначено; стягнути з ТОВ "Профінанс Груп" в особі ліквідатора ТОВ "Профінанс Груп" Мерзлякова Р.П. на користь АТ "Укрзалізниця" 3 969,60 грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги. Примусове виконання означеного виконавчого документа здійснюється у виконавчому проваджені № ВП76727128 (ідентифікатор доступу БА73Д039А655). 
Постановою державного виконавця від 27.06.2025 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у боржника відсутнє майно).
09.12.2024 Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято до примусового виконання: наказ № 910/23042/16 від 09.11.2024 Господарського суду міста Києва, резолютивною частиною якого визначено стягнути з ТОВ "Профінанс Груп" на користь АТ "Укрзалізниця" 310 606,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги. 
Примусове виконання означеного виконавчого документа здійснювалось у виконавчому проваджені № ВП76727292 (ідентифікатор доступу 5АГГ6ААДВ561). 
Постановою державного виконавця від 19.03.2025 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у боржника відсутнє майно);
09.12.2024 Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято до примусового виконання: наказ № 910/23042/16 від 16.03.2023 Господарського суду міста Києва, резолютивною частиною якого визначено; стягнути з товариства ТОВ "Профінанс Груп" на користь АТ "Укрзалізниця" 220 057,41 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Примусове виконання означеного виконавчого документа здійснювалось у виконавчому проваджені № ВП76727206 (ідентифікатор доступу 906295БГВ270). 
Постановою державного виконавця від 14.02.2025 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у боржника відсутнє майно). 
Так, під час проведення виконавчих дій в межах означених вище виконавчих проваджень (ВП76671902, ВП76727128, ВП76727292, ВП76727206) державним виконавцем відповідно до статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про арешт майна боржника, про що відповідні записи внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до Державного реєстру обтяжень речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 
Результатами вжитих державним виконавцем заходів, спрямованих на розшук майна Боржника встановлено, що в ТОВ "Профінанс груп" відсутні будь-які активи (майно та кошти) на яке можливо звернути стягнення.
На думку позивача, неправомірні дії ТОВ "Профінанс груп", направлені на уникнення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 по справі № 910/23042/16, та зважаючи, що процедура ліквідації ТОВ "Профінанс груп" проведена з грубим порушенням законодавства, нехтуванням прав кредиторів та поданням недостовірної інформації державному реєстратору, призвели до позбавлення АТ "Укрзалізниця" можливості скористатись своїми правами, як кредитора, щодо задоволення своїх кредиторських вимог, що існували до незаконного припинення ТОВ "Профінанс груп" - 03.10.2022. 
Крім того позивач вказує, що відсутність майна у ТОВ "Профінанс Груп" робить неможливим реалізацію АТ "Укрзалізниця" свого права на захист порушених майнових інтересів через передбачений законодавством механізм повороту виконання рішення суду, та відповідно на повернення суми стягнутої пені, яку АТ "ПУМБ" безпідставно та всупереч статті 2 Закону № 1669-VII включив до складу заборгованості за Кредитними договорами, яку в подальшому відступив на користь ТОВ "Профінанс Груп", гарантувавши її дійсність.
Позивач також зазначає, що незаконні дії та неправомірна бездіяльність ВДВС в рамках виконавчого провадження № 68709373 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 № 910/23042/16, всупереч встановленого законодавством мораторію на звернення стягнення на активи АТ "Укрзалізниця" (за зобов`язаннями ДП "Донецька залізниця"), призвели до безпідставного стягнення грошових коштів в розмірі 55 922 129,22 грн на виконання незаконного та в подальшому скасованого рішення, а також завдання шкоди у зазначеному розмірі суб`єкту господарювання державного сектору економіки.
До списаної суми входить: 50 837 933,87 грн на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 № 910/23042/16, з яких: 47 656 150,80 грн пені за порушення строків повернення кредитних коштів, 3 026 758,17 грн пені за порушення строків сплати процентів та 155 025,00 грн витрат по платі судового збору (згідно платіжного доручення № 5241 перераховано на користь ТОВ "Профінанс груп"), 5 083 793,40 грн виконавчого збору, що згідно платіжного доручення № 5242 перераховано до державного бюджету. 
Підсумовуючи викладене, позивач вказує, що згідно постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 по справі № 910/23042/16 поворот виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі № 910/23042/16, шляхом стягнення з ТОВ "Профінанс груп" на користь АТ "Укрзалізниця" 50 682 908,97 грн, не підлягає виконанню через відсутність будь-яких активів (майна та коштів) у боржника. 
Таким чином, на думку позивача розмір завданої шкоди АТ "Укрзалізниця" становить 56 456 360,30 грн, який за твердженням позивача був нанесений спільними діями відповідачів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За приписами частини другої статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.
При цьому господарському суду слід відрізняти обов`язок боржника по відшкодуванню збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (Глава 51 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).
Зазначене розмежування підстав відповідальності пояснюється також тим, що збитки, заподіяні невиконанням договірних зобов`язань, повинен відшкодувати контрагент за договором, а позадоговірну шкоду - особа, яка її завдала.
Системний аналіз положень статей 1166,1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення у цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить, по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені в статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Наведена норма встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин. У деліктних зобов`язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювана шкоди.
Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом статті 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди. За відсутності хоча б однієї з наведених складових цивільна відповідальність не настає.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.10.2020 у справі № 910/17533/19, від 21.04.2020 у справі № 904/3189/19, від 10.12.2018 у справі № 902/320/17.
Водночас статті 1173, 1174, 1175 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади (органів місцевого самоврядування) та їх посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.
Так, відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (органу місцевого самоврядування) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов:
1) неправомірні дії цього органу,
2) наявність шкоди та
3) причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Водночас цими нормами передбачено, що для застосування відповідальності органів державної влади, їх посадових або службових осіб наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими ж нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Неправомірність рішення і дій або бездіяльності органу державної влади може підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиціальне значення для справи про відшкодування шкоди.
Обов`язок щодо доведення наявності зазначених умов покладено на позивача, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.
За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 32 постанови від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17, застосовуючи положення статей 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Отже, у разі посилання позивача на спільні дії або бездіяльність відповідачів, що зумовило спричинення шкоди, позивач, крім іншого, зобов`язаний (відповідно до правил розподілу обов`язку доказування) довести наявність підстав для покладення на заподіювачів шкоди відповідальності, оскільки за змістом ЦК України, індивідуальний характер відповідальності презюмується.
Як вбачається із матеріалів справи, заявлені позивачем до стягнення збитки у загальному розмірі 56 456 360,30 грн. включають в себе: 
50 837 933,87 грн. - стягнуті на виконання наказу від 21.02.2022 у справі № 910/23042/16. При цьому, постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17.02.2023, скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі № 910/23042/16 в частині стягнення пені та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства про стягнення пені, а також вирішено здійснити поворот виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі № 910/23042/16 шляхом стягнення з Товариства на користь АТ "Укрзалізниця" 50 682 908,97 грн.; 
5 083 793,40 грн. - виконавчий збір, стягнутий в межах ВП № 68709373; 
220 057,41 грн. та 310 606,00 грн. - судові збори за подання апеляційної та касаційної скарг у справі № 910/23042/16, які постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17.02.2023, стягнуто з відповідача 2 на користь АТ "Укрзалізниця"; 
3 969,60 грн. - судовий збір за подання касаційної скарги у справі № 910/11854/22, який постановою Верховного Суду від 23.10.2024 був стягнутий з відповідача 2 на користь АТ "Укрзалізниця". 
Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, заявлена АТ "Укрзалізниця" сума шкоди (збитків) у розмірі 51 372 566,90 грн. виникла на підставі судових рішень, які набрали законної сили, тобто є захищеною в судовому порядку.
Колегією суддів враховано, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 76671902 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/23042/16 від 16.03.2023 про стягнення з ТОВ "Профінанс Груп" на користь АТ "Українська залізниця" 50 682 908 грн 97 коп. 
28.11.2024 держаним виконавцем Відділу відкрито виконавче провадження, винесено постанову про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, накладено арешти на майно боржника. 
Крім того, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.10.2024 у справі № 910/11854/22 задоволено касаційну скаргу АТ "Укрзалізниця" та зокрема зобов`язано ліквідатора ТОВ "Профінанс груп" Мерзлякова Руслана Петровича визнати вимоги АТ "Українська залізниця" до ТОВ "Профінанс груп" у розмірі 51 213 572,40 грн та включити їх до ліквідаційного балансу. 
Отже, на час розгляду даної справи стосовно суми, які позивач заявляє як збитки, здійснюються заходи примусового виконання вищезазначеного наказу в межах виконавчого провадження, а також в процедурі ліквідації ТОВ "Профінанс груп".
Колегія суддів наголошує, що заявлені позивачем до відшкодування збитки у спірній частині фактично складаються із грошових коштів, стягнення яких відбувається на підставі судових рішень, що набрали законної сили, а їх виконання забезпечується у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
Питання обґрунтованості позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відповідно до статей 1173, 1174 ЦК України, завданої неправомірними діями, зокрема, державного виконавця, повинно вирішуватися в залежності від підстав позову щодо неможливості повернення надмірно стягнутих з позивача коштів за судовим наказом.
Тобто, за відсутності доказів неможливості стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за наказом, задоволення позовних вимог про відшкодування з Державного бюджету України шкоди за правилами деліктних зобов`язань є передчасним, оскільки норми відповідні норми ГПК України є спеціальними і їх застосування не ставиться в залежність від поведінки учасників виконавчого провадження. Невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою позивачеві майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржників.
Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду в цивільних та господарських справах № 642/3839/17, № 757/74887/17-ц, № 757/7971/19-ц, №359/2528/20, № 910/11459/1, 910/10501/19.
Аналогічна позиція зазначена, у постанові від 03.06.2020 у справі № 642/3839/17, де Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою позивачеві майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржників (відомості про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з неможливістю його виконання відсутні). Невиплачені позивачеві кошти на виконання судових рішень, ухвалених на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 грудня 2019 року у справі № 752/4110/17 (провадження № 61-20325св18), від 12 березня 2020 року у справі № 757/74887/17-ц (провадження № 61-11090св19) та від 03 червня 2020 року в справі № 642/3839/17 (провадження № 61-37856св18).
У цьому контексті колегія суддів зазначає, що можливість позивача отримати грошові кошти, які він визначає як збитки та просить стягнути з відповідачів, не є втраченою. 
Зазначені кошти підлягають стягненню на підставі судових рішень, що набрали законної сили, у порядку їх примусового виконання, а відповідні виконавчі документи залишаються чинними. За таких обставин відсутні підстави вважати, що позивач остаточно втратив можливість поновити своє майнове становище, а тому відсутній один із необхідних елементів цивільно-правової відповідальності держави у вигляді реальної майнової шкоди.
Доводи апелянта, що суд першої інстанції залишив без належної оцінки встановлену Верховним Судом протиправність дій та бездіяльність ВДВС, хоча саме ці дії забезпечили фактичне вибуття коштів з майнової сфери АТ «Укрзалізниця» і стали необхідною ланкою сукупного причинного механізму завдання шкоди, колегія суддів відхиляє, сам по собі факт визнання у межах справи № 910/23042/16 неправомірними дій органу ДВС щодо виставлення та направлення до банківських установ платіжних вимог про примусове списання коштів з рахунків АТ «Укрзалізниця», а також незупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68709373, не є достатньою підставою для покладення на державу обов`язку з відшкодування шкоди у цій справі. 
Зазначені обставини підлягають оцінці у сукупності з іншими встановленими фактичними даними, зокрема з урахуванням того, що відповідне порушене право позивача було відновлено судом шляхом здійснення повороту виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі № 910/23042/16, а саме шляхом стягнення з Товариства на користь АТ "Укрзалізниця" 50 682 908,97 грн., на підставі чого було відкрито виконавче провадження № 76671902, яке наразі перебуває на виконанні у органів ДВС.
При цьому, суд першої інстанції, досліджуючи коло визначених позивачем відповідачів та вчинення ними протиправних дій вірно зазначив, що відповідач ще з 19.10.2021 - до списання з рахунків Позивача грошових коштів на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі № 910/23042/16 -повністю вибув з числа учасників кредитних взаємовідносин і з цього дня єдиною особою, яка набула статус кредитора за Кредитними договорами та відповідні права і обов`язки по відношенню до Позивача, є виключно ТОВ "Профінанс Груп". 
Отже, після 19.10.2021 Банк не вчиняв та не міг вчиняти будь-яких дій, в тому числі протиправних, які могли б стосуватися Кредитних договорів, судової справи № 910/23042/16 чи отримання від Позивача грошових коштів в якості неустойки за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів, що виключає покладення на Банк будь якої відповідальності за завдання Позивачу 22.02.2022 шкоди у зв`язку з примусовим виконанням наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі № 910/23042/16. 
Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, питання щодо повернення коштів виконавчого збору, які позивач включає до розміру збитків, вже досліджувались Київським окружним адміністративним судом у справах № 320/15977/23 та у № 320/1193/25, зокрема Суд у справі № 320/15977/23 у рішенні від 10.09.2024 відмовив у задоволенні позовних вимог.
Так, суди у вказаних справах дійшли наступного висновку: «враховуючи, що виконавче провадження у спірних правовідносинах закінчено у зв`язку з припиненням юридичної особи - сторони виконавчого провадження, а не з підстав скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку про відсутність законодавчо визначених правових підстав для повернення Відділом стягнутого виконавчого збору, у зв`язку з чим суд не вбачає протиправної бездіяльності».
Слід зазначити, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі № 320/15977/23 набрало законної сили, та не оскаржене позивачем в апеляційному порядку.
Крім того, у справі 320/1193/25 Київський окружний адміністративний суд у рішенні від 17.07.2025, залишеним без змін постановою Шостого ААС від 18.12.2025, відмовив у позові, та дійшов до наступного висновку : "системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що єдиним законодавчо закріпленим випадком повернення виконавчого збору боржнику визначено закінчення виконавчого провадження у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, тобто закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII. 
Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 26.03.2020 у справі №814/1506/17 та від 11.06.2020 у справі №160/10713/19." 
Доводи апелянта, що суд першої інстанції окремо ізолював поведінку АТ «ПУМБ», ТОВ «Профінанс Груп» та органу державної виконавчої служби і щодо кожного відповідача шукав самостійний, прямий та завершений склад правопорушення, достатній для відшкодування всієї суми шкоди, замість оцінки того, чи були дії відповідачів взаємопов`язаними та сукупно необхідними для настання неподільної шкоди, колегією суддів відхиляються, оскільки приписи ст. 1190 ЦК України не звільняють суд від обов`язку надати правову оцінку поведінці кожного із відповідачів та встановити наявність у його діях (бездіяльності) всіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема протиправності, шкоди, причинного зв`язку та вини (у випадках, коли вона є необхідною умовою відповідальності). 
Лише після встановлення того, що дії кожного з відповідачів були протиправними, взаємопов`язаними та у своїй сукупності спричинили єдину неподільну шкоду, можуть виникнути підстави для застосування статті 1190 ЦК України. 
Вказане узгоджується із правою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.02.2026 у справі № 922/1275/25.
Відтак суд першої інстанції обґрунтовано дослідив правові підстави відповідальності окремо щодо кожного із відповідачів, оскільки без встановлення складу правопорушення у діях кожного з них неможливо дійти висновку про наявність спільного заподіяння шкоди. 
При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем не було доведено, що дії відповідачів були охоплені єдиним умислом і наміром щодо досягнення відповідних цілей, а саме завдання шкоди Акціонерному товариству "Українська залізниця", на що останній посилається у своєму позові.
За таких обставин, враховуючи вкладені вище мотиви, у колегії суддів відсутні правові підстави вважати, що саме дії чи бездіяльність відповідачів спричинили позивачу майнову шкоду, що виключає у даному випадку наявність існування причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та заподіяною шкодою, сума за якою є предметом виконання судових рішень, що набрали законної сили, а можливість їх стягнення у порядку примусового виконання не втрачена.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено наявності необхідних умов для покладення на відповідачів обов`язку з відшкодування майнової шкоди у порядку статей 1173, 1174, 1190 ЦК України, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2026 у справі № 910/97/26 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2026 у справі № 910/97/26 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2026 у справі № 910/97/26 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/97/26 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 27.07.2026 

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко