Справа № 636/4385/26 
Провадження 1-кп/636/1623/26
ВИРОК
Іменем України

10.09.2026  м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ), 
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області кримінальне провадження № 62025170020021265 від 14.12.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балучин Буського району Львівської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, одружений, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_6 , 2024 р.н., військовослужбовець військової служби за контрактом на посаді старшого водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогньової підтримки 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», інвалідності не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України

в с т а н о в и в :

Молодший сержант ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді старшого водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогньової підтримки 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 20, 21, 22, 22-1, 28, 29, 31, 32, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, приблизно о 15 години 30 хвилин, 14 грудня 2025 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (висновок № 351 від 14.12.2025) та знаходячись в місці тимчасової дислокації роти вогневої підтримки 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій раптово виниклий, прямий умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті молодшому сержанту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без будь-яких вагань, взяв ввірену йому зброю, автомат АК-74 № НОМЕР_2 , привів її у бойове положення, а саме: зняв запобіжник та дослав патрон в патронник, вийшов на подвір`я вказаного домоволодіння, де на той час перебував ОСОБА_7 та здійснив не менше 2 пострілів в напрямку верхньої частини тулубу останнього, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального, кульового наскрізного поранення шиї з вхідною раною на правій боковій поверхні шиї з наявністю гематоми по передній та боковій поверхні шиї, з неповним (крайовим) ушкодженням загальної сонної артерії, наскрізним дірчастим переломом правого поперечного відростка першого грудного хребця, нижнього-суглобового відростка першого грудного хребця, заднього відростку 1-го правого ребра, по ходу ранового каналу та закінчується вихідною раною на межі переходу шиї в задню поверхню грудей, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, після чого ОСОБА_7 втратив свідомість, впав обличчям вперед та не подавав ознак життя.
Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для заподіяння молодшому сержанту ОСОБА_7 смерті, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому було своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу. 
Допитаний у судовому засідання обвинувачений  ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердив всі фактичні обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що є військовослужбовець військової служби за контрактом та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Дійсно, пополудні, 14 грудня 2025 року, знаходячись в місці тимчасової дислокації роти вогневої підтримки 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, після словесного конфлікту з військовослужбовцем ОСОБА_8 , заподіяв шкоду його здоров`ю, маючи на меті спричинення останньому смерті. На подвір`ї домоволодіння з ввіреного йому автомата АК -74 здійснив два постріли в верхню частину тулубу ОСОБА_7 , після чого він впав та втратив свідомість. Інші військовослужбовці надали ОСОБА_7 невідкладну допомогу, а він залишився у приміщення чекати командира. 
У вчиненому щиро кається, виражає осуд своєї поведінки, зробив відповідні висновки, просить суд суворо його не карати.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність та істинність їх позиції не викликає сумнівів. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються судових витрат, речових доказів та заходів забезпечення. Судом також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає повністю доведеною вину обвинуваченого  ОСОБА_4  в обсязі пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії:
-за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання  ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, молодий вік обвинуваченого, наявність на утримання малолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного 
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий, має повна загальну середню освіту, одружений, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_6 , 2024 р.н., на обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, військовослужбовець військової служби за контрактом, проходив службу на посаді старшого водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогньової підтримки 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», інвалідності не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання  ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, з дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, враховує фактичні обставини кримінального провадження, спосіб вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжує покарання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого  ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України. 
Відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком 60 днів, до 08.05.2026 включно, без визначення застави (ухвала слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 08.05.2026). 
Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченого  ОСОБА_4 продовжено, останній раз ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10.08.2026 до 08.10.2026 включно, без визначення застави.
Обвинувачений на даний час утримується під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». 
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні у строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з моменту його фактичного затримання, тобто з 14 грудня 2025 року (протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України від 14.12.2025).
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування – підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 3 (три) місяці.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14 грудня 2025 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14 грудня 2025 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Запобіжний захід  ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судових експертиз: судової балістичної експертизи № СЕ-19/121-26/3816-БЛ від 21.04.2025 у розмірі 12034,00 грн., судової експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху (пострілу) № 1730 від 24.02.2026 у розмірі 10177,92 грн, судової експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху (пострілу) № 1729 від 03.03.2026 у розмірі 13740,30 грн, а всього в сумі 35 952 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 22 копійки.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 18.12.2025 (справа № 643/22560/25, провадження № 1-кс/643/7098/25) на тимчасово вилучене у ході проведення огляду місця події 14 грудня 2025 року майно у кримінальному провадженні № 62025170020021265 від 14 грудня 2025 року, за місцем вчинення кримінального правопорушення, а саме: автомат АК-74 №  НОМЕР_2 , магазин до нього, 27 патронів 5,45 мм., 2 металевих предмета зовні схожих на гільзу калібру 5.45 мм., та вилучене під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 , а саме куртку зимову військового зразку з піксельним малюнком, флісову кофту зеленого кольору.
Речові докази у кримінальному провадженні згідно постанови про визнання речовим доказом від 15.12.2025: 
- автомат АК-74 № НОМЕР_2 , магазин до нього, 27 патронів 5,45 мм – повернути до військової частини НОМЕР_1 ; 
- 2 металевих предмета схожих на гільзу калібру 5,45 мм – знищити;
- куртку зимову військового зразку з піксельним малюнком, флісову кофту зеленого кольору – повернути ОСОБА_4 .
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане до суду 07.09.2026 – залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий: суддя          ОСОБА_1