КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/10564/2026 Доповідач - Кафідова О.В.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/18098/25

11 вересня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Дергунової Анни Вячеславівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Лужецької О.Р, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позовні вимоги мотивувало тим, що 10 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як первісним кредитором, та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 79156228.
Зазначало, що згідно з пунктом 1.1 договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в день закінчення строку позики або достроково та сплатити плату - проценти від суми позики.
Позивач вказував, що підписанням договору позики відповідач підтвердила, що ознайомилася на сайті mycredit.ua з інформацією щодо позикодавця та його послуг, а також до моменту підписання договору вивчила договір та Правила надання грошових коштів у позику, розміщені на зазначеному сайті, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін та наслідки укладення договору їй зрозумілі.
Посилався на те, що Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають у загальному доступі та є публічною офертою.
Зазначав, що відповідно до пункту 21 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позивач також посилався на те, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників.
Зазначав, що відповідно пункту 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта приймання-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором щодо таких боржників.
Вказував, що відповідно до додаткової угоди № 7 від 13 червня 2022 року договір факторингу є чинним протягом 12 місяців з дня набрання чинності та, якщо жодна зі сторін не направить письмового повідомлення про його розірвання за один місяць до закінчення строку дії, автоматично продовжується на кожний наступний рік.
Позивач зазначав, що відповідно до Реєстру боржників № 42 від 24 січня 2025 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 79156228 у загальному розмірі 20 066 грн, з яких:
7 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;
970 грн - сума заборгованості за процентами;
0 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою;
12 096 грн - сума заборгованості за пенею;
0 грн - комісія за надання позики.
Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором позики, позивач просив стягнути з неї 20 066 грн заборгованості, а також понесені судові витрати.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2026 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем підстав для стягнення з відповідача заявленої заборгованості та, зокрема, дійшов висновку про недоведеність виникнення у позивача права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 79156228 від 10 липня 2024 року.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 квітня 2026 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Дергунова Анна Вячеславівна подала апеляційну скаргу, в якій просить прийняти до розгляду апеляційну скаргу, скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2026 року по цивільній справі № 753/18098/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги та стягнути всі судові витрати з відповідача.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.
Зазначає, що 10 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 79156228, який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 75623.
Апелянт посилається на те, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників.
Вказує, що пунктом 1.2 договору факторингу передбачено перехід від клієнта до фактора прав вимоги в момент підписання сторонами акта приймання-передачі відповідного Реєстру боржників.
Зазначає, що відповідно до додаткової угоди № 7 від 13 червня 2022 року договір факторингу продовжує свою дію, а відповідно до Реєстру боржників № 42 від 24 січня 2025 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 79156228 на суму 20 066 грн.
Апелянт вважає, що законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог та посилається на положення статті 1078 ЦК України, відповідно до якої предметом договору факторингу може бути як наявна, так і майбутня грошова вимога.
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що після отримання повного тексту рішення суду першої інстанції звернулося до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з електронним запитом щодо надання додаткової інформації та документів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів.
На підтвердження факту перерахування коштів апелянт додав до апеляційної скарги, зокрема, інформаційну довідку про перерахування 10 липня 2024 року 7 000 грн на картку з номером  НОМЕР_1 , а також додатковий детальний розрахунок заборгованості, отримані після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.
Вважає, що надані документи підтверджують факт виконання первісним кредитором своїх зобов`язань та отримання відповідачем грошових коштів.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 10 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 оформлено договір позики на умовах повернення позики в кінці строку позики № 79156228.
Відповідно пункту 1. договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк для задоволення власних потреб шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики.
Основними умовами договору визначено суму позики 7 000 грн, строк позики та строк договору - 30 днів, фіксовану процентну ставку протягом строку договору - 0,15 % на день.
Датою надання позики визначено 10 липня 2024 року, датою повернення позики - 08 серпня 2024 року.
У реквізитах позичальника у договорі зазначено електронний платіжний засіб з номером  НОМЕР_1 та електронний підпис одноразовим ідентифікатором 75623.
Договором також визначено порядок його укладення в електронній формі, права та обов`язки сторін, порядок нарахування процентів, повернення позики, відповідальність сторін та наслідки порушення зобов`язань.
Додатком № 1 до договору позики є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Зазначеною таблицею визначено строк кредитування 30 днів, суму кредиту 7 000 грн, проценти за користування кредитом 315 грн та орієнтовну загальну вартість кредиту 7 315 грн.
Матеріали справи також містять Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено суму кредиту 7 000 грн, строк кредитування 30 днів, спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом шляхом переказу на банківську картку споживача, загальні витрати за кредитом - 315 грн та орієнтовну загальну вартість кредиту - 7 315 грн.
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, укладено договір факторингу № 14/06/21.
Пунктом 1.1 договору факторингу передбачено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, проценти за порушення грошових зобов`язань та інші права, які належать клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги та інші дані зазначаються у відповідних Реєстрах боржників.
Пунктом 1.2 договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта приймання-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором щодо зазначених у реєстрі боржників.
Додатковою угодою № 2 від 28 липня 2021 року до договору факторингу внесено зміни до порядку повідомлення боржників про відступлення права вимоги.
Додатковою угодою № 7 від 13 червня 2022 року пункт 9.1 договору викладено в редакції, відповідно до якої договір діє протягом 12 місяців з дня набрання чинності, а за відсутності письмового повідомлення будь-якої зі сторін про його розірвання за один місяць до закінчення строку дії автоматично продовжується на кожний наступний рік.
24 січня 2025 року сторонами укладено додаткову угоду № 47 до договору факторингу.
За умовами цієї додаткової угоди загальна сума прав вимоги, які відступаються згідно з Реєстром боржників № 42 від 24 січня 2025 року, становить 60 988 910,62 грн, а ціна продажу прав вимоги за цим реєстром визначена у розмірі 3 419 043,99 грн.
Актом приймання-передачі Реєстру боржників № 42 від 24 січня 2025 року за договором факторингу № 14/06/21 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників № 42 у кількості 4 965 осіб із загальною сумою заборгованості 60 988 910,62 грн.
Матеріали справи містять платіжну інструкцію від 28 січня 2025 року на суму 3 419 043,99 грн, відповідно до якої ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило платіж на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як плату за відступлення права вимоги згідно з додатковою угодою № 47 до договору факторингу.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 42 від 24 січня 2025 року в ньому зазначена ОСОБА_1 , договір позики № 79156228 від 10 липня 2024 року та загальний розмір заборгованості 20 066 грн, у тому числі 7 000 грн основного боргу, 970 грн процентів та 12 096 грн пені.
Позивачем також надано складений ним розрахунок заборгованості за договором позики.
Разом з тим матеріали, подані позивачем до суду першої інстанції, не містять платіжної інструкції, банківської або платіжної виписки, інформаційної довідки платіжної установи чи іншого первинного документа, який би підтверджував фактичне перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 10 липня 2024 року грошових коштів у розмірі 7 000 грн на банківський рахунок або платіжну картку ОСОБА_1 .
Наявна у матеріалах справи платіжна інструкція від 28 січня 2025 року на суму 3 419 043,99 грн стосується розрахунків між сторонами договору факторингу за відступлення прав вимоги та не підтверджує факту передачі ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики № 79156228.
Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона - позикодавець - передає у власність другій стороні - позичальникові - грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За змістом частини другої статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини другої статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Таким чином, звертаючись із вимогою про стягнення з відповідача заборгованості, позивач повинен був довести не лише наявність електронного документа із погодженими сторонами умовами позики та подальше оформлення відступлення права вимоги, а й сам факт виникнення первісного грошового зобов`язання, зокрема факт фактичного надання позичальнику грошових коштів.
Електронна форма договору та його підписання одноразовим ідентифікатором підтверджують волевиявлення сторін щодо погодження його умов, однак за відсутності інших доказів самі по собі не підтверджують фактичного виконання позикодавцем дії з перерахування відповідачу 7 000 грн.
Витяг із Реєстру боржників та розрахунок заборгованості також не є самостійними доказами фактичної передачі відповідачу суми позики.
Такі документи відображають розмір та структуру грошової вимоги, яку кредитор вважає існуючою та яка була включена до Реєстру боржників, проте не замінюють первинних документів про фактичне надання коштів.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, для стягнення заборгованості новий кредитор повинен довести не тільки факт відступлення права вимоги, а й існування самого зобов`язання, з якого така вимога виникла.
Доводи апеляційної скарги щодо можливості відступлення майбутньої грошової вимоги не спростовують наведеного.
Дійсно, відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому.
Разом із тим майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Таким чином, питання про співвідношення дати укладення договору факторингу та дати договору позики саме по собі не є визначальним для вирішення цього спору.
У даній справі виникнення у первісного кредитора права вимагати від ОСОБА_1 повернення саме переданих їй у позику 7 000 грн належними доказами, поданими у встановлений процесуальним законом строк, не підтверджено.
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилається на додатково отримані від первісного кредитора документи, які, на його думку, підтверджують перерахування відповідачу суми позики.
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що за додатковими документами на підтвердження факту перерахування коштів позивач звернувся до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» після отримання рішення суду першої інстанції.
До апеляційної скарги, зокрема, додано інформаційну довідку, датовану 26 березня 2026 року, тобто складену вже після ухвалення оскаржуваного рішення від 11 березня 2026 року.
Разом із тим матеріали справи не містять доказів того, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивач звертався до первісного кредитора чи відповідної платіжної установи з метою отримання документів про перерахування 7 000 грн відповідачу, не мав можливості їх отримати, отримав відмову у їх наданні, повідомляв суд першої інстанції про об`єктивну неможливість подання таких доказів або звертався з клопотанням про їх витребування.
Сам апелянт не зазначає існування будь-яких обставин, які до ухвалення рішення судом першої інстанції об`єктивно перешкоджали йому отримати від первісного кредитора документи на підтвердження видачі позики.
Окрім того, в позовній заяві позивач просить розглядати справу без його участі.
Необхідність доведення факту надання відповідачу грошових коштів існувала з моменту звернення позивача до суду, оскільки саме на факт виникнення та невиконання грошового зобов`язання позивач посилався як на підставу своїх вимог.
Отримання додаткових документів після того, як суд першої інстанції надав оцінку достатності поданих позивачем доказів та відмовив у задоволенні позову, саме по собі не є винятковою обставиною у розумінні частини третьої статті 367 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції не може створювати для сторони можливість усунути недоліки доказування, допущені нею під час розгляду справи судом першої інстанції, якщо неможливість своєчасного подання відповідних доказів не була зумовлена причинами, які об`єктивно не залежали від цієї сторони.
За таких обставин колегія суддів не приймає як нові докази подані разом з апеляційною скаргою документи, отримані позивачем після ухвалення рішення суду першої інстанції, у тому числі інформаційну довідку про перерахування грошових коштів та додатково одержаний від первісного кредитора розрахунок.
Відповідно ці документи не можуть бути покладені в основу висновків суду апеляційної інстанції про обставини, які не були доведені належними доказами під час розгляду справи судом першої інстанції.
Посилання апелянта на те, що договір позики укладено в електронній формі та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, наведеного висновку не спростовують.
Колегія суддів не ставить під сумнів можливість укладення договорів такого виду в електронній формі та юридичну силу електронного підпису одноразовим ідентифікатором у передбачених законом випадках.
Однак предметом доказування у цій справі є не лише факт погодження відповідачем умов електронного договору, а й факт надання їй коштів, повернення яких вимагається позивачем.
Саме цей факт доказами, які були належним чином та своєчасно подані до суду першої інстанції, не підтверджений.
За відсутності належних та допустимих доказів передачі ОСОБА_1 7 000 грн за договором позики відсутні підстави для висновку про доведеність виникнення у неї обов`язку повернути заявлену позивачем суму боргу.
Інші складові заявленої заборгованості є похідними від існування основного грошового зобов`язання, а тому за встановлених обставин окрема оцінка правильності їх нарахування не впливає на результат вирішення спору.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують кінцевого висновку суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції провідсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем у межах наданих суду першої інстанції доказів не доведено сукупності обставин, необхідних для стягнення з відповідача заявленої заборгованості.
Відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо відсутні передбачені законом підстави для його скасування чи зміни.
Підстав для скасування або зміни рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року за доводами апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, судові витрати, понесені апелянтом у зв`язку з її поданням, перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», подану представником Кудіною Анастасією Вячеславівною - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: