Справа № 466/11560/25
Провадження № 2/466/1078/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.07.2026            м.Львів
Шевченківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді Торської І.В.
секретаря судового засідання Гавдульського Р.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість у розмірі 50 114,00 гривень та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 , за допомогою веб сайту https://alexcredit.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», було укладено Договір про надання кредиту №4359601, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача №PS4359601. 
Відповідно до умов договору позики ТОВ «Алекскредит» надало відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 8000 гривень перерахувавши кошти на картковий рахунок котрий надано ОСОБА_1 , а саме: № НОМЕР_1 
Відповідач порушив умови договору позики та не виконав покладені на нього зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 30.08.2025 сума заборгованості відповідача за договором про надання кредиту №4359601 від 02.01.2021 становить 50 114 грн, з яких: 8000 грн. сума кредиту; 42 114 грн. нараховані проценти за користування кредитом.
Ухвалою судді від 29.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.
Не погоджуючись з поданим позовом, 09.02.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Скользнєвої Валері] Владиславівни до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Вказує, що належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 належить або використовувався відповідачем матеріли справи не містять. Отже, позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу нібито отримання Відповідачем коштів від ТОВ «Алекскредит». Окрім цього, зазначає, що сума позики склала 8 000 грн. При цьому сума нарахованих відсотків 42 114 грн. перевищує суму тіла кредиту у 5,3 рази. Зазначає, що така несправедливість свідчить про явну невідповідність умов договору принципам цивільного законодавства
В подальшому, від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просив задоволити позов у повному обсязі.
Обґрунтовує таке тим, що підписавши договір в електронній формі з використанням електронного підпису через одноразовий ідентифікатор, ОСОБА_1 був ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних умов кредитування, а відтак твердження щодо укладення та несправедливих умов кредитного договору є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Щодо розрахунку заборгованості, який наданий позивачем та нарахування відсотків зазначає, що такі є цілком правомірними, оскільки ОСОБА_1 мав можливість користуватись кредитними коштами, а тому строк нарахування є допустимою та погодженою істотною умовою кредитного договору. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначив про те, що в разі його неявки просить розгляд справи здійснювати без його участі.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Судом встановлено, що 02.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 за допомогою веб сайту https://alexcredit.ua який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», було укладено Договір про надання кредиту №4359601, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Відповідача №PS4359601.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч.12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Згідно з п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами.
Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з п.1.2 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається у національній грошовій валюті України - гривні.
За змістом п.1.7.2. Договору ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування при укладенні договору: у базовий період протягом 30 календарних днів з 02.01.2021 року до 01.02.2021 року (включно) у розмірі 1,36 % за один день користування кредитом; у спеціальний період з 02.02.2021 року до 31.07.2021 у розмірі 3% за один день користування кредитом протягом 180 календарних днів.
Відповідно п.1.4 Договору, кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього Договору, в безготівковій формі, шляхом перерахування суми кредиту на Картковий рахунок Позичальника.
Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідачем за договором про споживчий кредит №4359601 від 02.01.2021, позивачем надана довідка ТОВ «ФК «Елаєнс» від 03.11.2024 про перерахування коштів відповідачу на суму 8 000,00 грн., картка № НОМЕР_1 .
Окрім цього, ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 22.05.2026 клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано у Монобанк, емітент АТ «Універсал Банк», інформацію щодо надходження на банківську картку, зазначену у платіжному дорученні, а саме № НОМЕР_1 , кредитних коштів в розмірі 8 000,00 грн. відповідно до кредитного договору №4359601 від 02.01.2021.
На виконання вимог вказаної ухвали до суду надійшла відповідь АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-27408 від 24.06.2026, відповідно до змісту якої 02.01.2021 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , було зараховано платіж у сумі 8 000,00 грн.
Відтак, позивачем доведено факт перерахування відповідачу ОСОБА_1 02.01.2021 грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн. на банківську картку, яка належить останньому, що в свою чергу спростовує твердження представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо неотримання відповідачем вказаних грошових коштів на його банківську картку.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Із наданих позивачем доказів судом встановлено, що між кредитором та відповідачем у електронній формі укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн.
Сторонами у належній формі погоджено розмір процентної ставки за користування кредитом.
Проте, умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані в передбачені договором строки, що призвело до виникнення заборгованості.
З долученого позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 сплачено 04.02.2021 – 50 грн. в рахунок погашення відсотків та 28.02.2021 – 4300 грн. в рахунок погашення відсотків.
Згідно із розрахунком заборгованості за Договором про надання кредиту №4359601 від 02.01.2021 станом на 30.08.2025 у загальному розмірі становить 50 114,00 грн., з яких: 8000 грн. сума кредиту; 42 114,00 грн. нараховані проценти за користування кредитом.
Суд погоджується в повній мірі з наданим позивачем розрахунком заборгованості.
Відповідач правильність здійснення позивачем розрахунку невиконаного зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів не спростував.
Процесуальний обов`язок, передбачений ст.12, 81 ЦПК України, відповідачем не виконано та не надано доказів, які б підтверджували належність виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором або відсутність обов`язку його виконання.
Крім того, положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010).
Відповідачем у справі не спростовано правильності здійсненого позивачем розрахунку за відсотками, натомість, заперечення стосовно їх несправедливості, є безпідставними.
Умови укладеного між сторонами договору не можна вважати несправедливими, як вважає сторона відповідач, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Відсотки, визначені у договорі, жодним чином не суперечать вимогам законодавства.
Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором.
Суд також зауважує, що паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, надається позичальнику до укладення кредитного договору, метою є повідомлення позичальника про умови надання кредиту у відповідній установі, у разі непогодження позичальника із викладеними у ньому умовами, останній має право відмовитися від отримання відповідної фінансової послуги.
В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином ознайомлений та погодився із умовами надання кредиту, на підставі чого між сторонами укладено кредитний договір, в якому відображені умови надання кредиту та ОСОБА_1 з відповідним договором погодився, про що свідчить підпис останнього у формі одноразового ідентифікатора.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує обов`язки за кредитним договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» потрібно стягнути заборгованість за кредитним договором, в сумі 50 114,00 грн. задовольнивши позов в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором №4359601 від 02.01.2021 р. в розмірі 50 114 (п`ятдесят тисяч сто чотирнадцять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів. 
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», адреса: 02094, м.Київ, пр.Леоніда Каденюка, 23, код ЄДРПОУ 41346335.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення суду складено та підписано 21.07.2026.

Суддя           І.В. Торська