Справа № 450/1823/26 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/2062/26 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Провадження № 22-ц/811/1595/26
Провадження № 22-ц/811/2062/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 липня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О. 
з участю: Бандирської О.В., представника ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» - Піти Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2026 року у справі за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про скасування заходів забезпечення позову та на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2026 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про роз`яснення ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року, –

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулася в суду із заявою про забезпечення позову, поданої до пред`явлення позовної заяви до суду.
В обґрунтування заяви покликалась на те, що заявником було отримано повідомлення від 19 березня 2026 року про припинення споживання природного газу з 09 квітня 2026 року. Вказувала, що має намір подати позов до відповідача щодо визнання відсутності заборгованості та захисту прав споживача.
В заяві про забезпечення позову, поданої до пред`явлення позовної заяви до суду, просилася суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Львівській філії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» вчиняти будь-які дії з припинення газопостачання за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви – задоволено частково.
Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» вчиняти дії щодо припинення або обмеження розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснено, що заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, а у випадках неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом.
17 квітня 2026 року від представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» – адвоката Піти Я.І. надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року.
В обґрунтування заяви покликався на те, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року у справі №450/1823/26 було задоволено заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 та вирішено вжити заходи забезпечення зустрічного позову шляхом заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» вчиняти дії щодо припинення або обмеження розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вважав, що заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року у справі 450/1823/26 підлягають скасуванню, оскільки 15 квітня 2026 року працівниками Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було припинено газопостачання за відповідною адресою. 
Наголошував, що припинення відбулося на підставі звернення Постачальника природного газу – ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Зважаючи на те, що газопостачання споживачеві припинено до отримання ухвали суду про забезпечення позову, припинення відбувалося на підставі звернення постачальника природного газу (яким є не ТОВ «Газорозподільні мережі України», а ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»), ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року не може бути виконана. 
Зазначав, що заявницею не надано пропозицій щодо застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України. Відсутність такого зустрічного забезпечення призводить до порушення рівності учасників судового процесу, так як заявник покладає наслідки подання своєї заяви виключно на Оператора ГРМ.
Водночас, заборона ухвалою від 14 квітня 2026 року припиняти розподіл природного газу в будь-яких випадках може призвести до створення небезпечної ситуації – будуть наявні чіткі підстави для припинення розподілу (наприклад аварійна ситуація), тоді як припинення буде унеможливлене через судове рішення щодо забезпечення позову.
З врахуванням зазначених обставин, просив скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2026 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про скасування заходів забезпечення позову – відмовлено.
04 травня 2026 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - Піти Я.І. про роз`яснення ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року.
В обґрунтування заяви посилався на те, про судове рішення яким заборонено вчиняти дії щодо припинення або обмеження розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 ТОВ «Газорозподільні мережі України» було повідомлено 16 квітня 2026 року. 
Водночас, 15 квітня 2026 року працівниками Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було припинено газопостачання за відповідною адресою. Припинення відбулося на підставі звернення Постачальника природного газу – ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
Зважаючи на те, що газопостачання споживачеві припинено до отримання ухвали суду про забезпечення позову, припинення відбувалося на підставі звернення постачальника природного газу (яким є не ТОВ «Газорозподільні мережі України», а ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»), існує необхідність отримання роз`яснення судового рішення - ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року про забезпечення позову.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2026 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про роз`яснення ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року – відмовлено.
Ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року, від 22 квітня 2026 року та від 11 травня 2026 року оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».
В апеляційній скарзі на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року покликається на те, що всупереч вимогам ст. 150 ЦПК України судом вжито заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними з позовними вимог.
У заявниці наявна заборгованість за надання послуг з розподілу та постачання природного газу, а забезпеченням позову шляхом заборони вчиняти дії щодо припинення або обмеження розподілу природного газу за її адресою, вона фактично легалізувала отримання зазначених послуг за відсутності плати за надані послуги.
Подана заява про забезпечення позову не відповідає передбаченим цивільним процесуальним законодавством вимогам, а саме, не вказано ціну позову та не запропоновано застосування зустрічного забезпечення, а також не сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, що є підставою для залишення її без розгляду.
Заборона припинення чи обмеження розподілу природного газу без врахування обставин, які можуть виникнути на газорозподільній мережі, зокрема, аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного характеру, проведення ремонтно-відновлювальних робіт тощо, створює потенційну небезпеку для життя та здоров`я мешканців навколишніх будинків. 
Оскільки газопостачання заявниці припинено до отримання оскаржуваної ухвали суду про забезпечся позову, така не може бути виконана.
Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове ріння про відмову у забезпеченні позову.
В апеляційній скарзі на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2026 року покликається на те, що помилковість висновку суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову є підставою для їх скасування.
Вважає, що подане ним клопотання про скасування заходів забезпечення позову належним чином вмотивоване, а висновок суду про те, що доводи клопотання зводять до оспорювання правомірності вжиття заходів забезпечення позову, не відповідає обставинам справи.
Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову.
В апеляційній скарзі на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2026 року покликається на те, що внаслідок несвоєчасного повідомлення про наявність ухвали про забезпечення позову неможливо виконати заборону на вчинення дій, оскільки такі уже були вчинені раніше до отримання ним зазначеної ухвали, у зв`язку з чим незрозумілим є порядок її виконання, тому існує об`єктивна необхідність у роз`ясненні ухвали суду.
Роз`яснення ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року необхідне для її належного виконання.
Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким роз`яснити ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року про забезпечення позову. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» - Піти Я.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» існує спір щодо заборгованості за послуги з розподілу природного газу, з яким вона не згодна та буде оспорювати в суді.
З копії повідомлення ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», яке адресоване ОСОБА_1 вбачається, що на підставі п.п. 1 п. 1 гл. 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, 09 квітня 2026 року буде здійснено припинення розподілу природного газу на об`єкт останнього за несвоєчасну та/або неповну оплату послуг згідно з умов договору розподілу природного газу.
Суд зазначив, що саме такий вид забезпечення позову як заборона Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» вчиняти дії щодо припинення або обмеження розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , спрямоване на недопущення негативних наслідків, що потребуватиме додаткових зусиль для поновлення таких прав та інтересів.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої та четвертої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина перша, друга статті 149 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (пункт 3, 4 частини першої статті 151 ЦПК України).
Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Вимогою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. 
Як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову, на момент її пред`явлення, майбутній спір мав стосуватися визнання відсутності заборгованості та захисту прав споживача.
З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», про захист прав споживача житлово-комунальних послуг, визнання дій незаконними, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди (справа № 450/1859/26).
Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, – навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Вказане узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.
Враховуючи, що між сторонами по справі дійсно виник спір щодо захисту прав споживача житлово-комунальних послуг, визнання дій незаконними, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, тому колегія суддів доходить висновку, що невжиття заходів забезпечення у даному випадку може мати негативні наслідки та ускладнити виконання ймовірного судового рішення в разі задоволення позову.
Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» вчиняти дії щодо припинення або обмеження розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що забезпеченням позову шляхом заборони вчиняти дії щодо припинення або обмеження розподілу природного газу за її адресою, ОСОБА_1 фактично легалізувала отримання зазначених послуг за відсутності плати за надані послуги, оскільки такі твердження є лише припущенням відповідача та не стосується предмета вирішення питання про забезпечення позову.
Колегія суддів звертає увагу, що при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Верховний Суд в постанові від 26 червня 2024 року у cправі № 916/938/24 звернув увагу на те, що під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову
При цьому, колегія суддів наголошує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.
Доводи апеляційної скарги про те, що заява про забезпечення позову не містила ціни позову та пропозицій щодо зустрічного забезпечення, не заслуговують на увагу.
Верховний Суд у постанові від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19 прямо зазначив, що відсутність у заяві інформації про ціну позову не є самостійною підставою для відмови у забезпеченні позову. Крім того, Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність пропозиції щодо зустрічного забезпечення не є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову, оскільки відповідач не позбавлений права звернутися із відповідним клопотанням окремо. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 та від 23 грудня 2022 року у справі № 760/34352/21. 
Посилання в апеляційній скарзі про те, що заборона припинення чи обмеження розподілу природного газу без врахування обставин, які можуть виникнути на газорозподільній мережі, зокрема, аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного характеру, проведення ремонтно-відновлювальних робіт тощо, створює потенційну небезпеку для життя та здоров`я мешканців навколишніх будинків, є припущенням заявника.
Оскаржувана ухвала забороняє припинення або обмеження розподілу природного газу лише з підстав, що є предметом спору, і не позбавляє оператора газорозподільної системи права виконувати обов`язкові заходи, пов`язані із забезпеченням безпечної експлуатації газових мереж, ліквідацією наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного та екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.
Покликання в апеляційній скарзі на неможливість виконання ухвали, у зв`язку з вчинення відповідачем 15 квітня 2026 року дій щодо припинення газопостачання, не спростовує законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали, оскільки наведена обставина виникла внаслідок дій самого відповідача та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову.
Інші доводи апеляційної скарги, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи, а тому підстав для їх задоволення немає.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права й підстав для її скасування, не вбачає.
Щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2026 року, колегія суддів зазначає наступне.
Відмовляючи у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - Піти Я.І. про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що судовий розгляд справи не закінчено, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, обставини, що зумовили застосування заходів забезпечення позову не змінились, а доводи представника заявника, наведені ним у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову зводяться до оспорювання ним правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову і не пов`язані із їх скасуванням.
Згідно зі ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.
За загальним правилом заходи забезпечення позову діють до виконання судового рішення, натомість, у разі ухвалення судом рішення про відмову в позові або постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду чи закриття провадження у справі вжиті заходи підлягають скасуванню.
Колегія суддів звертає увагу, що розгляд справи № 450/1859/26 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг, визнання дій незаконними, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, по суті не завершено.
Водночас матеріали справи не містять даних про те, що потреба в забезпеченні позову відпала або змінились обставини для застосування такого забезпечення.
Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що підстави для скасування забезпечення позову відсутні.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з вжитими судом заходами забезпечення позову та не спростовують указаний висновок суду.
При цьому, перевіряючи законність та обгрунтованість ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року про забезпечення позову, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції надав правову оцінку процесуальним діям суду першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову, та дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування зазначеної ухвали не встановлено.
Разом із тим, апеляційний суд враховує правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 4 серпня 2021 року (справа №760/18551/18) про те, що неможливим є скасування заходів забезпечення позову, зустрічного забезпечення із залишенням в силі ухвали суду про забезпечення позову, зустрічного забезпечення та навпаки.
Оскільки обставини, що стали підставою для забезпечення позову, не змінилися, а потреба у застосованих заходах не відпала, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - Піти Я.І. про скасування заходів забезпечення позову.
Щодо апеляційної скарги на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2026 року, колегія суддів зазначає наступне.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про роз`яснення ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - Піти Я.І. фактично зводяться до роз`яснення порядку виконання ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року щодо припинення або обмеження розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , однак питання організації виконання ухвали суду не підлягають вирішенню в порядку статті 271 ЦПК України.
Колегія суддів з таким висновком погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Аналіз ст.271 ЦПК України, дає можливість дійти висновку, що роз`яснення судового рішення є можливим лише у випадку, коли воно є незрозумілим, а така незрозумілість ускладнює його виконання, водночас роз`яснення не може бути спрямоване на визначення порядку чи способу виконання судового рішення, внесення до нього нових положень або фактичну зміну його змісту 
Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19, зазначила, що  необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.
Верховний Суд в ухвалі від 30 січня 2024 року у справі № 607/2611/22, вказав наступне: «Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.»
Колегія суддів вважає, що ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року є чіткою і зрозумілою, достатньо мотивованою та не містить варіантів різного тлумачення резолютивної частини, яка викладена чітко, доступно, не є суперечливою та не передбачає декілька варіантів тлумачення. Резолютивна частина ухвали містить однозначно зрозумілу вимогу: «Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» вчиняти дії щодо припинення або обмеження розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .». 
Зі змісту заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що заявник не навів жодних положень резолютивної частини ухвали від 14 квітня 2026 року, які були б нечіткими, суперечливими або допускали неоднозначне тлумачення. 
Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, вимоги заяви представника відповідача фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду, а не до наявності нових обставин, які б обґрунтовували її скасування. 
При цьому колегія суддів наголошує, що обставини, викладені заяві про роз`яснення ухвали суду, не є підставою для роз`яснення судового рішення у порядку статті 271 ЦПК України тавиходять за межі статті 271 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги не свідчать про незрозумілість ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року, а фактично зводяться до незгоди апелянта зі способом її виконання та наслідками власних дій щодо припинення газопостачання до отримання копії зазначеної ухвали.
Покликання апелянта на те, що на момент отримання ухвали про забезпечення позову газопостачання вже було припинено, не стосується предмета розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, оскільки зазначені доводи були предметом оцінки судів під час перегляду ухвали про забезпечення позову та під час вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, а тому не можуть бути підставою для роз`яснення судового рішення.
В додаткових поясненнях від 05 червня 2026 року, заявник вважає, що датою постановлення ухвали про забезпечення позову є 15 квітня 2026 року, оскільки електронний примірник судового рішення (ухвали про забезпечення позову) було підписано суддею 15 квітня 2026 року о 11:24:57, та покликається на положення Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд загальної юрисдикції вносить до ЄДРСР всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені в письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (частина третя статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Отже, доводи апелянта про те, що датою постановлення ухвали про забезпечення позову є 15 квітня 2026 року, оскільки електронний примірник судового рішення був підписаний суддею саме цього дня, ґрунтуються на помилковому тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області про забезпечення позову датована 14 квітня 2026 року. Саме 14 квітня 2026 року відповідно до вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України є датою її постановлення.
Факт підписання електронного примірника судового рішення у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі 15 квітня 2026 року не змінює дату постановлення ухвали. 
У даному випадку ухвала від 14 квітня 2026 року була внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень 15 квітня 2026 року, тобто у строк, визначений законодавством.
Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» слід залишити без задоволення, а ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року у справі, ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2026 року та ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2026 року – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» – залишити без задоволення
Ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2026 року,  від 22 квітня 2026 року та від 11 травня 2026 року – за лишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 31 липня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.