"13" липня 2026 р. Справа № 363/1300/26 

ЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді         Олійник С.В.,
за участі секретаря       Захарової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в залі суду в м. Вишгороді за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди,

встановив:

27 лютого 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором оренди майна №ZH2533 від 22.10.2024 року у загальному розмірі 180 478 грн, судових витрат, а також просив зазначити у рішенні суду про нарахування заборгованості з урахуванням інфляційних втрат, 3 % річних та пені у розмірі 100 % від суми орендної плати відповідно до п. 4.2.2.2 договору до моменту виконання рішення суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_2 договір оренди майна №ZH2533 від 22.10.2024 року, відповідно до умов якого передав відповідачу у строкове платне користування бігову доріжку Spirit XT-385.16.155 разом із набором захисту підлоги. За весь період користування майном, починаючи з 22.10.2024 року, відповідач здійснив оплату за користування майном у розмірі 43 350 грн, а також сплатив гарантійний платіж у розмірі 350 грн. Позивач вказує, що з 03.06.2025 року відповідач припинив виконувати зобов`язання зі сплати орендної плати. 09.12.2025 року орендодавець звернувся до відповідача через Telegram-месенджер із вимогою погасити заборгованість за користування майном та повернути орендоване майно. За твердженням позивача, станом на 13.12.2025 року договір оренди був розірваний в односторонньому порядку орендодавцем. У подальшому позивач направив відповідачу письмову вимогу про сплату заборгованості та повернення майна. Позивач зазначає, що на момент звернення до суду відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати, продовжує користуватися майном без внесення відповідної плати, а також не повернув майно на вимогу орендодавця. У зв`язку із цим позивач вважає, що заборгованість відповідача за договором оренди майна №ZH2533 від 22.10.2024 року становить 180 478 грн, у тому числі:82 714 грн — заборгованість за несвоєчасну оплату відповідно до умов договору;1 386,54 грн — 3 % річних;1 663,46 грн — інфляційні втрати;4 714 грн — сума, нарахована відповідно до п. 9.4 договору;45 000 грн — вартість неповернутого майна;45 000 грн — штраф відповідно до п. 8.3 договору.Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору оренди та порушення своїх майнових прав, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Процесуальні дії та рішення у справі.
02 квітня 2026 року на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.
13 квітня 2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
21 квітня 2026 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ.
18 травня 2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області задоволено клопотання позивача про його участь у судовому засідання в режимі ВКЗ.
18 травня 2026 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справ без його участі.
13 липня 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.
Позиції учасників справи.
Позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справ проводити у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, поштовими відправленнями з відміткою про повернення «адресат відсутній», оголошеннями про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі «Судова влада».
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, враховуючи, що одночасно існують умови, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, номер запису 20660000000033992, види діяльності: 47.91 - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет.
22.10.2024 року між сторонами було укладено договір оренди майна №ZH233, за умовами якого позивач зобов`язався передати відповідачу в строкове платне користування бігову доріжку XT-385.16.155 та набір для захисту підлоги, а відповідач зобов`язався прийняти це майно на умовах договору.
Згідно з п. 1.4. договору сторони домовилися, що вартість майна становить 45 000,00 грн.
Відповідно до п. 3.1. договору майно, що передається у строкове користування, вважається переданим орендодавцем та прийнятим орендарем з моменту підписання даного договору сторонами. Цей договір має силу акту прийому- передачі.
Відповідно до п. 4.1. договору орендна плата за користування майном становить 1 500 грн за сім календарних днів (календарний тиждень).
Згідно з п.п. 4.2., 4.2.1., 4.2.2., 4.2.2.1., 4.2.2.2. договору орендна плата за користування майном, зазначеним у цьому договорі, вноситься орендарем у наступному порядку: оплата за чотири перші/-ий календарні/-ий тижні/-день користування (з 22.10.2024 по 19.11.2024) в обсязі 6 000,00 грн вноситься під час підписання цього договору; орендна плата за усі наступні періоди (тижні) становить: 100% від зазначеної у п. 4.1. цього договору, за умови внесення не пізніше першого дня наступного календарного тижня (7 днів); 120% від зазначеної у п. 4.1. цього договору, за умови внесення не пізніше 30-го дня нового періоду, у всіх інших випадках 200%.
Відповідно до п. 4.3. договору орендар вносить орендодавцю гарантійний платіж за орендоване майно у розмірі 350,00 грн, який підлягає поверненню у повному обсязі у момент повернення орендодавцю майна, що орендується, якщо кожна із сторін виконала передбачені договором обов`язки у повному обсязі.
Відповідно до п. 4.4. орендна плата вноситься готівкою або у безготівковій формі на розрахунковий рахунок, актуальна інформація про який надається орендарю за запитом на момент здійснення оплати.
Відповідно до п.п. 6.1.3., 7.1. договору орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату; після закінчення строку користування майном за цим договором, орендар зобов`язаний протягом трьох днів з моменту припинення договору, повернути орендодавцю майно, що орендується. Майно вважається повернутим орендодавцю з моменту проставлення дати і підпису кожною стороною у відмітці про повернення майна. В разі, якщо орендар продовжує використовувати майно по закінченню строку оренди, даний договір вважається продовженим на невизначений термін. Орендар зобов`язаний самостійно ініціювати повернення, або є оренда продовжується автоматично.
Згідно з п. 9.4. договору орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір та вимагати повернення йому орендованого майна, якщо орендар не сплачує плату за користування майном протягом трьох календарних днів. За вищезазначених обставин, договір вважається розірваним через 3 (три) дні після повідомлення орендареві за телефоном, вказаним у реквізитах сторін, та/або надсилання орендодавцем електронного листа на електронну адресу (або повідомлення у месенджері) орендаря, вказану у реквізитах сторін, про відмову від договору. При цьому орендар зобов`язаний протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання такого повідомлення повернути орендодавцю у відповідності до п. 7.1. договору та погасити заборгованість перед орендодавцем у повному обсязі.
Позивач, дотримуючись умов договору, належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписаним сторонами договором оренди майна №ZH2533 від 22.10.2024, який відповідно до п. 3.1. має силу акту прийому-передачі.
Відповідач сплатив 22.11.2024 року на рахунок ОСОБА_1 суму у розмірі 6 000 грн, 23.12.2024 року на рахунок ОСОБА_1 суму у розмірі 10 400 грн, із призначенням платежу ZH2533.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 24.12.2024 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 180 478 грн, з яких: 82 714 грн – сума заборгованості за несвоєчасну оплату відповідно до умов договору, 1 386,54 грн – 3% річних, 1 663,46 грн – інфляційні втрати, 4 714 грн – сума з урахуванням положень 9.4. Договору, 45 000 грн – вартість неповернутого майна, 45 000 грн – штраф згідно п. 8.3. Договору.
Позивач звернувся до відповідача у Telegram-месенджері з вимогою про сплату заборгованості за користування майном та про повернення майна відповідно до п. 9.4. договору, що підтверджується скріншотами переписки. 
Крім того, листування позивача з відповідачем з питань, що стосувалися виконання договору оренди, та надсилання квитанцій про оплату відповідачем і раніше проводилося шляхом обміну повідомленнями на цей мобільний номер, що підтверджується скріншотами листування, наявними у матеріалах справи.
16 грудня 2025 року позивачем засобами поштового зв`язку на адресу відповідача було надіслано вимогу про сплату заборгованості та повернення майна за договором.
Згідно трекінгу потового відправлення від 26.02.2026 року, повідомлення повернулось відправнику за закінченням терміну зберігання.
Застосовані норми права.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
За положеннями з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, вказане передбачене ст. 638 ЦК України.
Згідно із ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За приписами ч.ч. 1, 3, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Приписами ч. 2 ст. 785 ЦК України передбачено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Мотиви та висновки суду
Судом встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб — підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа — підприємець, номер запису 20660000000033992. Основним видом його діяльності є роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (КВЕД 47.91).
22 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди майна №ZH2533, за умовами якого відповідач отримав у користування бігову доріжку Spirit XT-385.16.155 та набір для захисту підлоги, зобов`язавшись сплачувати орендну плату та повернути майно після припинення користування. Вартість майна визначена договором у розмірі 45 000 грн, орендна плата — 1 500 грн за сім календарних днів. Договором також передбачено гарантійний платіж у розмірі 350 грн, порядок оплати оренди, обов`язок своєчасного внесення платежів та повернення майна протягом трьох днів після припинення користування. У разі несплати орендної плати орендодавець має право розірвати договір та вимагати повернення майна.
Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором оренди належним чином, передавши відповідачу майно, що підтверджується договором оренди №ZH2533 від 22.10.2024 року, який відповідно до пункту 3.1 договору має силу акта приймання-передачі.
Водночас відповідач здійснив платежі на рахунок позивача 22.11.2024 року у розмірі 6 000 грн та 23.12.2024 року у розмірі 10 400 грн із зазначенням призначення платежу «ZH2533».
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 24.12.2024 року заборгованість відповідача становить 180 478 грн, у тому числі: 82 714 грн — заборгованість за несвоєчасну оплату відповідно до умов договору; 1 386,54 грн — 3 % річних; 1 663,46 грн — інфляційні втрати; 4 714 грн — сума, нарахована відповідно до пункту 9.4 договору; 45 000 грн — вартість неповернутого майна; 45 000 грн — штраф відповідно до пункту 8.3 договору.
Судом також встановлено, що позивач звертався до відповідача через Telegram-месенджер із вимогою про погашення заборгованості та повернення орендованого майна, що підтверджується скріншотами листування, долученими до матеріалів справи.
Крім того, листування між сторонами щодо виконання умов договору оренди, а також надсилання відповідачем квитанцій про здійснення платежів раніше відбувалося через зазначений номер телефону, що підтверджується матеріалами справи.
16 грудня 2025 року позивач направив відповідачу засобами поштового зв`язку вимогу про сплату заборгованості та повернення майна за договором.
Відповідно до відомостей відстеження поштового відправлення від 26.02.2026 року зазначене поштове відправлення було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням строку його зберігання. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором оренди майна №ZH2533 від 22.10.2024 року, що підтверджується підписаним сторонами договором.
При цьому відповідач, отримавши орендоване майно, жодних претензій щодо його стану чи виконання позивачем умов договору не заявляв, що підтверджується його підписом у договорі оренди.
Судом також встановлено, що в момент укладення договору орендар сплатив орендодавцю 6 000 грн у рахунок виконання зобов`язань, визначених пунктом 4.2.1 договору.
Однак у подальшому відповідач припинив внесення плати за користування майном.
Суд вважає, що роздруківка електронного листування, надана позивачем, є належним та допустимим доказом у цій справі, оскільки підтверджує факт направлення відповідачу повідомлення щодо повернення майна та сплати заборгованості.
Зазначене не суперечить вимогам статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Матеріалами справи також підтверджується, що 16.12.2025 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про сплату заборгованості та повернення майна за договором.
Однак після отримання зазначеної вимоги відповідач заборгованість не погасив та майно не повернув.
Жодних доказів на спростування зазначених обставин відповідачем суду не надано.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за орендною платою за договором №ZH2533 від 22.10.2024 року у розмірі 82 714 грн, відсотків у розмірі 82 714 грн, вартості неповернутого майна у розмірі 45 000 грн та штрафу відповідно до пункту 8.3 договору у розмірі 45 000 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою 82 714 х 3 х 204 / 365/100 = 1 386,54 грн.
Розрахунок інфляційних втрат здійснюється відповідно до встановленого порядку із застосуванням індексів інфляції за відповідні періоди прострочення. Інфляційне збільшення становить 1 663,46 грн.Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача про стягнення 3 % річних у розмірі 1 386,54 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 663,46 грн. Також встановлено, що сума неустойки за прострочення повернення майна після закінчення строку оренди у розмірі 4 714 грн нарахована позивачем відповідно до статті 785 ЦК України та положень пункту 9.4 договору.
З урахуванням установлених обставин справи та правовідносин, що виникли між сторонами, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо судових витрат
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13,76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 , 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 180 478 та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 227,54 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Олійник С.В.