Справа № 561/753/26
РІШЕННЯ
іменем України
20 серпня 2026 року с-ще Зарічне 

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Дідика А. В.,
при секретарі Левчук І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Зарічне справу у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Зарічненська селищна рада про встановлення факту родинних відносин та факту прийняття спадщини, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Зарічненського районного суду Рівненської області з заявою про встановлення фактів родинних відносин та прийняття спадщини, заінтересована особа Зарічненська селищна рада.
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , житель смт Зарічне Зарічненського ( в даний час Вараського) району Рівненської області. Після смерті батька зі спадкового майна залишився будинок у АДРЕСА_1 , на який видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 16 травня 1961 року. Внаслідок смерті батька заявника відкрилася спадщина, яку прийняла його дружина в порядку спадкування за законом - матір заявника ОСОБА_3 , але за життя спадкове майно на себе не оформила та не зареєструвала. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки упродовж шести місяців після смерті матері ОСОБА_3 заявник проживав з нею в одному будинку та вів з нею спільне господарство він вступив в управління та володіння спадковим майном.
Заявник зазначає, що в його свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 29 липня 1955 року, батьками значаться: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . У свідоцтві про смерть матері допущена помилка у написанні прізвища матері, яку на даний час неможливо виправити через органи ДРАЦСУ. Також у заявника з батьками є різниця у прізвищах через одну букву, оскільки у всіх правоустановлюючих документах він записаний на прізвище ОСОБА_5 . У зв`язку з цим є необхідним підтвердження факту родинних відносин з батьками: ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , а також у судовому порядку заявник просить підтвердити факт вступу у володіння спадковим майном, оскільки інших спадкоємців немає.
Заявник у судове засідання не з`явився подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 31). Просив заяву задовольнити.
Представник Заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 27). У вирішенні справи поклався на розсуд суду зазначивши, що не володіє інформацією про відсутність підстав для задоволення заяви.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Матеріалами справи встановлено, що за даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.08.1991 (а. с. 10) " ОСОБА_6 " (рос. мовою) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 14.12.1992 (а. с. 9).
За даними паспорта серії НОМЕР_4 , (а. с. 6) ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у смт Зарічне, Зарічненського району Рівненської області. Згідно свідоцтва про народження старого зразка серії НОМЕР_5 від 29.06.1955 (а. с. 8) (записи у якому вчинені російською мовою) " ОСОБА_1 ", народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та його батьками зазначені " ОСОБА_6 ", а матір`ю " ОСОБА_7 ".
З інформації у свідоцтві про одруження серії НОМЕР_6 від 03.09.1954, виданого російської мовою вбачається , що батьки заявника " ОСОБА_6 " та " ОСОБА_8 " уклали шлюб 15.08.1953 після чого мати заявника змінила прізвище на " ОСОБА_9 "
Із свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, що за адресою АДРЕСА_2 , після перейменування АДРЕСА_3 (а. с. 12,13) вбачається, що домоволодління належить ОСОБА_10 . 
Довідкою Зарічненської селищної ради №65 від 12.11.2009 р. підтверджено, що дійсно після смерті гр. ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть НОМЕР_7 ), фактично прийняла спадщину його дружина ОСОБА_4 , яка проживала у спадковому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , фактично володіла та управляла спільним майном. Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_8 ) фактично прийняв спадщину її син ОСОБА_1 , який на момент смерті спадкодавця проживав та проживає у спадковому буднику за адресою: АДРЕСА_1 , фактично володів та управляв спільним майном.
На запит суду було отримано інформацію від Рівненського обласного нотаріального архіву, лист №437/01-20 від 22.07.2026 (а. с. 35) з якої вбачається, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 не заводилась, заповіт зареєстрований не був.
Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд виходить із того, що розбіжність у документах стосується написання прізвища матері та батька заявника - ОСОБА_1 , а саме: прізвища його батьків зазначені як " ОСОБА_9 ". Такі розбіжності полягають у написанні прізвища через літери «і» та «е», має орфографічний характер, пояснюється оформленням актових записів у різний час, різними органами у тому числі може бути обумовлена перекладом з російської мови на українську та сама по собі не спростовує факту родинних відносин між заявником та його батьками.
Після звернення до нотаріуса заявникові було відмовлено у оформленні спадкових прав та роз`яснено, що реалізувати їх можна буде лише у випадку, коли буде встановлено факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем як матір`ю та сином.
Оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку виправлення допущених помилок під час оформлення відповідних документів, це згідно зі ст. 315 ЦПК України може зробити суд у порядку встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказано, що відповідно до п. 1 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Відповідно до абзацу 2 пункту 7 вищевказаної Постанови, суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану, оскільки право вибору належить заявнику.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Вказане положення закріплено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", де зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У п. 4 цієї ж постанови, вказано, що якщо у визначений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно.
Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Заявник прийняв спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У відповідності до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
На підставі наведеного, вимога про встановлення факту родинних відносин та факту прийняття спадщини підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, згідно ст. ст. 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 10, 264, 265, 273, 293, 315, 319 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та факту прийняття спадщини задовольнити повністю.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення/виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та проживаючий: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 .
Заінтересована особа: Зарічненська селищна рада, місцезнаходження: 34000, с-ще Зарічне, вул. Центральна, 11, Вараський район, Рівненська область, ЄДРПОУ- 04385632.

Суддя А. В. Дідик