Справа № 727/5111/26
Провадження № 2/727/2046/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року м. Чернівці 
Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: 
головуючого судді Дубець О.С., 
за участю секретаря судового засідання Чебуришкіної Н.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 6000,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до повноліття дітей. 
Ухвалою суду від 23 квітня 2026 року вказану вище заяву було залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.
Після усунення позивачем недоліків, ухвалою суду від 04 травня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін. 
Відповідачці наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву.
Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження від відповідачки не надійшло. 
Відповідачка ОСОБА_2 скористалася своїм процесуальним правом та подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала частково, погодившись на стягнення з неї аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Позивач ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. 
У відповідності до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. 

Стислий виклад позиції позивача
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 22 січня 2025 року шлюб між сторонами було розірвано. 
Позивач зазначає, що самостійно утримує та виховує спільних із відповідачкою дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, забезпечує належні умови їх проживання, виховання, навчання та розвитку, здійснює догляд за дітьми, організовує їх навчання, медичне обслуговування та несе всі витрати, пов`язані з їх утриманням.
Далі вказує, що відповідачка разом із дітьми не проживає, фактичної участі у їх вихованні та матеріальному забезпеченні не бере, починаючи з 2020 року, добровільної матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з цим усі витрати, пов`язані із забезпеченням потреб дітей, покладені виключно на позивача.
Відповідачка ОСОБА_2 скористалася своїм правом та подала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не погоджується із визначеним позивачем розміром аліментів по 6000,00 грн на кожну дитину щомісячно, оскільки вважає його надмірним та таким, що не відповідає її матеріальному становищу і реальним фінансовим можливостям.
Відповідачка зазначила, що позивач дійсно самостійно здійснює утримання та виховання дітей, проте вона має можливість щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який, на її думку, є реальним та посильним для неї.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом
Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є: батько – ОСОБА_1 , мати – ОСОБА_5 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого є: батько – ОСОБА_1 , мати – ОСОБА_5 .
Відповідно до договору між батьками про утримання та визначення місця проживання дітей з батьком, укладеного 24 вересня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Чепель О.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 3461, сторони визначили місце проживання дітей разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 22 січня 2025 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який був зареєстрований 07 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 411.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 25 серпня 2025 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . 
З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення аліментів на утримання дітей.

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду 
Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Так, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 6000,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття.
Пленум Верховного Суду України в пункті 17 своєї Постанови від 15.05.2006 №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2817,00 грн, для дітей віком від 6 до 18 років – 3512,00 грн.
Беручи до уваги спільний обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та перелічені в сукупності обставини суд доходить висновку щодо покладення на ОСОБА_2 обов`язку сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання спільних дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 грн на кожну дитини але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. 
На переконання суду такий розмір аліментів, з урахуванням обов`язку позивача по утриманню дітей, забезпечить потреби останніх, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідачки, задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дітей буде достатнім для забезпечення їх належного утримання. 
Доказів щодо неможливості сплачувати аліменти у такому розмірі відповідачкою суду не надано. 
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України).
Також позивач, у разі необхідності, не позбавлений правом звернутися до відповідачки з позовом про стягнення додаткових витрат на дітей.
Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Так, судом встановлено, що позовна заява до суду була подана 09 квітня 2026 року. З урахуванням наведеного суд вважає, що аліменти слід стягувати, починаючи з 09 квітня 2026 року. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Висновки суду за результатами розгляду справи

Щодо суті позовних вимог 
Таким чином беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
З урахуванням наведеного з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави за розгляд даної справи в розмірі 1331,20 грн, оскільки позивач звільнений від його сплати при подачі позову.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-289, 351-355 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. 

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі грн 00 коп.), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 квітня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі грн 00 коп.), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 квітня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна грн 20 коп.).

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 . 

Дата складання повного судового рішення 22 липня 2026 року. 

Суддя     Дубець О.С..