Справа № 161/13685/26 
Провадження № 1-кп/161/1280/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        16 липня 2026 року    Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026030580000761 від 11.05.2026 року, про обвинувачення:
ОСОБА_5 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Луцька, Волинської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , із вищою освітою, неодруженої, працюючої заступником керівника департаменту з маркетингу ТОВ «Еллен Груп», раніше не судимої, - 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_5 о 10 годині 53 хвилин 11 травня 2026 року керуючи технічно справним автомобілем марки «Honda CR-V» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул. Потебні в м. Луцьку, зі сторони вул. Львівська проявила безпечність та неуважність, неправильно оцінила дорожню обстановку, при зміні напрямку руху та виконанні маневру повороту ліворуч з вулиці Потебні в напрямку до вулиці Супутника, не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху всупереч вимогам пунктів 2.3 (б), (д), 10.1, 16.13 передчасно виїхала на смугу зустрічного руху, не надавши переваги у русі велосипедисту ОСОБА_4 , 1953 р.н, який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснила наїзд на останнього.
Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_5 , своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинила велосипедисту ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку, перелому лобного синуса з переходом на основу та склепіння черепа, гематосинусу; перелому кісток носа без зміщення, забійну рану лобної ділянки справа, гематому навколо правого ока, забійні садна чола, спинки носа, китиць обох рук, що за ступнем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_5 , Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п.п. 2.3 (б), (д), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України:
- п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.3 (д) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 16.13 Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Таким чином, ОСОБА_5 інкримінується порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнала повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показала, що дійсно допустила дорожньо-транспортну пригоди, що потягло за собою отримання потерпілим ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження. У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо не карати. Завдані збитки потерпілій стороні відшкодовані в повному обсязі. 
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.05.2026 року, в ході чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження. При призначенні покарання не настоював на суворому покаранні в тому числі позбавленні права керування транспортними засобами. Завдані збитки відшкодовані повністю.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття та добровільне відшкодування заподіяних збитків.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує особу обвинуваченої, яка повністю визнала свою винуватість, у вчиненому щиро розкаялася, раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, , дані про те, що вона раніше порушувала вимоги ПДР України відсутні, завдана шкода потерпілому повністю відшкодовані, потерпілий не настоюють на суворій мірі покарання, здійснила благодійний внесок в користь Збройних Сил України.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи міру покарання, передбаченого санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_5 винуватою, вважає за необхідне призначити останній покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Додаткове покарання, передбачене санкцією ст.286 ч.2 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами – судом не застосовується, оскільки керування транспортними засобами є засобом пересування, в тому числі й у робочих цілях, що стверджується посадовими обов`язками заступника керівника департаменту з маркетингу ТОВ «Еллен Груп», крім того потерпілий не настоював на застосуванні додаткового покарання, а тому позбавлення цього права, на думку суду, становитиме особистий надмірний тягар для особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченою, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, а саме повне визнання вини, щире каяття у вчиненому та повне відшкодовування завданої шкоди, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а скасування арешту майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5  визнати виннуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_5  від відбування покарання з випробовуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
Покласти на  ОСОБА_5  обов`язки, передбачені ст.76 КК України:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази:
- автомобіль марки Honda CR-V н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 - повернути (залишити) за належністю законному володільцю - ОСОБА_5 ;
- велосипед вітчизняного виробництва марки ММВЗ – повернути (залишити) за належністю законному володільцю – ОСОБА_4 ;
СД – Р диск– зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2026 на речі та предмети, скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя           ОСОБА_1