Номер провадження: 22-ц/813/2149/26 
Справа № 521/5705/19
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2026 року м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , 
відповідача ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 ,
представника відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 , 
переглянувши справу №521/5705/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_6 про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року у складі судді Тополевої Ю.В., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 04 квітня 2019 року до суду з вищеназваним позовом до ОСОБА_7 , вказав, що мати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі не перебували, проте ОСОБА_8 є його батьком. До 2016 року з батьком фактично не спілкувався, проте потому відносини налагодились, багато часу проводили разом, на повноліття батько подарував йому автомобіль. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. 20 грудня 2018 року ним було подано заяву про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено через не підтвердження родинних відносин.
Позивач ОСОБА_1 просив: 
встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого в с. Новоолександрівка Первомайського району Миколаївської області (т.1 а.с.4-9). 
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.24-25).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року залучено ОСОБА_9 , діючу в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т.1 а.с.50-51).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 витребувано із Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі копію спадкової справи до майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.73-74).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року відмовлено ОСОБА_9 у залученні до участі у справі органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (т.1 а.с.75-76).
Постановою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишено без задоволення; ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року про відкриття провадження в справі залишено без змін (т.1 а.с.145-147). 
Постановою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_9 залишено без задоволення, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року, постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року залишено без змін (т.2 а.с.26-28).
30 липня 2019 року Малиновською державною нотаріальною конторою у місті Одеса на виконання ухвали суду від 13 червня 2019 року надано до суду копію Спадкової справи №289/2018 до майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була заведена Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою (т.1 а.с.154-226). 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 березня 2021 року клопотання ОСОБА_1 в особі представника про залучення співвідповідачів задоволено; залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_9 (т.2 а.с.75-76). 
Відповідач ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_9 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 роки помер колишній чоловік ОСОБА_9 . ОСОБА_8 , який був батьком дочки ОСОБА_5 , 1970 року народження, сина ОСОБА_5 , 1978 року народження. ОСОБА_5 помер (був убитий) ІНФОРМАЦІЯ_4 , у нього залишився син ОСОБА_3 , 2004 року народження, який був рідним онуком померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 . У Спадковій справі №289/2018 спадкоємці ОСОБА_8 дочка ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги та онук ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги за правом представлення подали заяви про прийняття спадщини. У відзиві вказано на зловживання позивачем процесуальними правами при зверненні до суду, зокрема, щодо залучення неналежного відповідача та зазначено про пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду (позивач у позовній заяві вказав, що про батька йому стало відомо щонайменше від його повноліття). Заявлені у позові родинні відносини не мають підтвердження доказами, проведення експертизи є неможливим, так як померлий ОСОБА_8 похований (т.2 а.с.80-85).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2022 року за клопотанням представника ОСОБА_9 , діючої в інтересах ОСОБА_3 , витребувано з Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію про перебування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у шлюбі у період з 01 січня 1981 року по 01 січня 2019 року (т.2 а.с.148-150).
11 травня 2022 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання ухвали суду від 25 січня 2022 року надано інформацію, за змістом якої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (актовий запис про шлюб №1027 від 03 серпня 1990 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції); шлюб розірваний згідно актового запису про розірвання шлюбу №758 від 10 серпня 1994 року (т.2 а.с.154).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2022 року за клопотанням представника ОСОБА_9 , діючої в інтересах ОСОБА_3 витребувано від Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію щодо смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (т.2 а.с.185-186).
Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі на виконання ухвали суду від 25 січня 2022 року надано копію актового запису про смерть №1722 від 09 лютого 2022 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (т.2 а.с.198-199).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року витребувано з Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі копію спадкової справи до майна померлого ОСОБА_12 (т.2 а.с.216-217).
За інформацією Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса спадкова справа до майна померлого ОСОБА_12 не заводилась (т.2 а.с.224, 226).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника померлого відповідача ОСОБА_12 (т.2 а.с.219-220).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2024 року витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петкової Н.М. копію спадкової справи до майна померлого ОСОБА_12 (т.2 а.с.224, 226, 228-229).
02 травня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петкова Н.М. надано суду копію Спадкової справи№6/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_12 . У Спадковій справі №6/2022 видані свідоцтва про право на спадщину дочці померлого ОСОБА_12 . ОСОБА_13 , 1971 року народження (т.3 а.с.1-49).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 травня 2024 року поновлено провадження у справі (т.3 а.с.51-52).
11 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, які пред`явив до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , залучивши в якості третьої особи ОСОБА_6 , та просив:
встановити факт, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянкою України;
внести зміни до актового запису про народження №140 від 26 лютого 1997 року, вчиненого першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши його батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України (т.3 а.с.62-67).
До заяви про збільшення позовних вимог позивач ОСОБА_1 додав: 
Висновок експерта №199 від 16 квітня 2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків рідкої крові громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та біологічного матеріалу померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою встановлення факту біологічного батьківства – молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що померлий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може являтися біологічним батьком громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ймовірністю 99,9999%, таким чином, батьківство практично доведене;
фотоматеріали (т.1 а.с.68-71, 72-75, 76-83).
У заяві про збільшення позовних вимог позивач ОСОБА_1 , зокрема, вказав, що мати ОСОБА_6 познайомилася з батьком ОСОБА_8 у лютому 1994 року, з травня 1994 року вони проживали спільно без реєстрації шлюбу в квартирі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 шлюб з попередньою дружиною розірвав у 1982 році. ОСОБА_6 шлюб з попереднім чоловіком розірвала у 1994 році. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, ОСОБА_6 перейшла на роботу у Будинкоуправління №2, де працював ОСОБА_8 . Батьки як сім`я спілкувалися з друзями, колегами батька, його родичами, сином батька ОСОБА_14 . Перед народженням ОСОБА_1 батьки посварилися, мати ОСОБА_1 поїхала до своїх батьків в Одеську область, тому народження дитини реєструвала самостійно, відповідно, запис про народження ОСОБА_1 зроблений за заявою ОСОБА_6 згідно положень частини 1 статті 135 СК України. Згодом батьки помирилися, батько приїздив до них в с. Радісне Іванівського району Одеської області, потім забрав їх до свого будинку в с. Чорноморка, де проживали однією сім`єю з батьком та його мамою. На початку 1998 року батьки знову розлучилися. ОСОБА_8 завжди визнавав його своїм сином, іноді підтримував матеріально, у 2000 році у період тяжкої хвороби оплатив кілька операцій (позивач є інвалідом дитинства). Брат батька ОСОБА_12 та його сім`я визнавали ОСОБА_15 племінником, за життя ОСОБА_12 визнавав позовні вимоги. Після смерті у 2014 році брата ОСОБА_16 спілкування з батьком відновилося, батько наполягав на оформленні свого батьківства, проте не встиг. Заявляючи у 2019 році позов про встановлення факту батьківства, просив призначити посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу щодо походження від померлого ОСОБА_8 , проте представники ОСОБА_17 проти цього заперечували. 27 квітня 2022 року на кладовищі в с. Молодіжне, де був похований батько, виявив демонтаж могили. Зі слів керівництва цвинтаря стало відомо, що у листопаді 2021 року відповідач ОСОБА_5 та її матір ОСОБА_9 провели ексгумацію та кремацію тіла батька. Щодо проведеної ексгумації звертався до поліції. Вважає, що дане було зроблено задля перешкоджання у проведенні генетичної експертизи (т.3 а.с.62-67, 105, 106).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог прийнято до провадження (т.3 а.с.99-100). 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року за клопотанням представника ОСОБА_5 витребувано з Чорноморської окружної прокуратури та КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» докази щодо кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_8 , відібрання біологічних зразків від трупу ОСОБА_8 тощо (т.3 а.с.134-138).
07 жовтня 2024 року КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» на виконання ухвали суду від 17 вересня 2024 року надано до суду копії документів, на підставі яких здійснювалося зберігання біологічних зразків трупа ОСОБА_8 , 1945 року народження (ухвала слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М., на підставі якої 21 липня 2018 року експертом Овідіопольського районного відділення КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» була проведена судово-медична експертиза трупа ОСОБА_8 , в ході якої для молекулярно-генетичного дослідження було вилучено 4 і 5 праві ребра та інші шматочки органів) (т.3 а.с.148-150, 159-160).
15 жовтня 2024 року Чорноморською окружною прокуратурою на виконання ухвали суду від 17 вересня 2024 року надано матеріали кримінального провадження №12018160380001436 від 11 липня 2018 року за кваліфікацією частини 1 статті 115 КК України (11 липня 2018 року близько 12 годин за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 виявлено труп гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без ознак насильницької смерті) (т.3 а.с.151-155).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про виклик та допит свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 (т.3 а.с.142-143).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті (т.3 а.с.140-141).
23 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 надав додаткові письмові пояснення, за змістом яких вказав, що Висновок №199 від 27 травня 2024 року є недопустимим доказом, оскільки вважає, що відібрання біологічних зразків ОСОБА_8 і подальше їх використання були здійснені з істотним порушення вимог чинного законодавства. Інші надані позивачем докази та обґрунтування не підтверджують факт батьківства. Крім того, посилання на статтю 53 КЗпШС України, який втратив чинність у 2010 році, є некоректним, його норми не можуть бути застосовані до спірних правовідносин (т.3 а.с.163, 166-171).
Суд допитав в якості свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 (т.3 а.с.187-206, 207-212).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2025 року відмолено в задоволенні клопотання відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 про виклик експерта (т.3 а.с.230-231). 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року клопотання відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 про призначення молекулярно-генетичної експертизи залишено без розгляду (не дотримано строки при подання клопотання про призначення експертизи) (т.4 а.с.12-13). 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року позов задоволено; 
встановлено батьківство ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянкою України;
внесені зміни до актового запису про народження №140 від 26 лютого 1997 року, вчиненого першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши його батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України;
стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 768,40 грн. по 384,20 грн. з кожного (т.4 а.с.15-19).
Висновок суду мотивовано тим, що спірні правовідносини виходячи з дати народження особи, батьківство щодо якої встановлюється, регулюються нормами КпШС України; факт батьківства доведений; позовна давність до спірних правовідносин не застосовується.
Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу ва сумі 77000,00 грн. по 38500,00 грн. з кожного; витрати на проведення експертизи в сумі 14760,00 грн. по 7380,00 грн. з кожного (т.4 а.с.51-54).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на рішення суду від 24 лютого 2025 року.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові про встановлення батьківства (т.4 а.с.58-69).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення полягає у недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права. Суд порушив право на справедливий суд та принцип змагальності сторін при винесенні рішення, так як проігнорував поважність причини неявки адвоката Лещенка А.В. у судове засідання 24 лютого 2025 року. Суд невірно застосував норми матеріального права, так як не прийняв доводи про попуск позовної давності; до відносин, які склалися до 2004 року, застосував норми СК України (застосував дві взаємовиключні норми КпШС України та СК України), регулювання відповідних правовідносин нормами цих кодексів суттєво відрізняється. Суд не звернув увагу на те, що позивачу про батьківство щодо нього стало відомо ще на його повноліття, проте з позовом до суду про встановлення факту батьківства звернувся через п`ять років та вже після смерті особи, яку просить визнати своїм батьком. Пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у позові. Суд неповно з`ясував обставини справи, так як прийняв та оцінив лише докази, надані позивачем, без дослідження аргументів відповідача, в тому числі й аргументів про недопустимість проведеної ДНК експертизи. Проведене експертне дослідження є незаконним, оскільки незаконно використані експертом останки померлого ОСОБА_8 без дозволу спадкоємців, що має наслідком відсутність переконаності у достовірності висновку експерта (невідомо, чи були використані при дослідженні біологічні зразки саме ОСОБА_8 , 1945 року народження); висновок складений не державною спеціалізованою установою, а комунальною установою. Окрім посилання на висновок експерта №199 від 27 травня 2024 року позивач вказує інші обставини на підтвердження заявлених ним вимог про батьківство (матеріальну підтримку ОСОБА_8 позивача, визнання за життя свого батьківства, спілкування тощо), проте такі не мають підтвердження належними та допустимими доказами, так як фотографії є незрозумілі, допитані свідки чітких відповідей за питання не надли). 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Відзив на апеляційну скаргу не поданий, у письмових поясненнях до суду заперечено щодо змісту і вимог апеляційної скарги, підтримано обґрунтування викладеної в суді першої інстанції правової позиції. В апеляційній скарзі перекручено фактичні обставини справи та невірно тлумачиться законодавство. Фактично зміст скарги зводиться до незгоди з фактом відібрання біологічних зразків (двох правих ребер) від трупу ОСОБА_8 . Суд надав оцінку аргументам відповідачів, всебічно, повно та об`єктивно дослідив наявні в справі докази. При ухваленні рішення норми процесуального права щодо права на справедливий суд та принципу змагальності сторін дотримано при винесенні рішення. Справа в суді першої інстанції розглядалась з 2019 року (шість років), судовий розгляд відкладався саме за клопотаннями сторони відповідачів. Підготовче провадження закрито 17 вересня 2024 року, проведені чотири судові засідання по суті (23 жовтня 2024 року, 04 грудня 2024 року, 12 лютого 2025 року, 24 лютого 2025 року), заслухані пояснення сторін, допитані свідки, досліджені докази. Норми матеріального права застосовані правильно, стаття 20 СК України застосована виключно щодо питання позовної давності, більш того дана норма не суперечить нормам КпШС України. Посилання в скарзі на статтю 56 КпШС України є недоречним, так як в справі батьківство не оспорюється. Зібрані у справі докази підтверджують спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю позивача та його батьком до народження позивача, спільне виховання та утримання батьками сина, визнання померлим за життя свого батьківства відносно позивача як сина. Щодо експертного висновку, то про призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи для встановлення походження ОСОБА_1 від померлого ОСОБА_8 заявлено при поданні у 2019 році позову; відповідачі категорично заперечувати проти проведення експертизи, а у листопаді 2021 року здійснили ексгумацію та кремацію трупу ОСОБА_8 , померлого у 2018 році. За таких обставин, застосуванню підлягають положення статті 109 ЦПК України у визнанні факту, що підлягає з`ясуванню проведенням експертизи. Незгода відповідачів з фактом відібрання біологічних зразків (двох правих ребер) від трупу ОСОБА_8 , 1945 року народження, померлого у 2018 році, жодним чином не впливає на обґрунтованість та правильність Висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №199 від 16 квітня 2024 року. В рамках даної цивільної справи не оскаржується постанова прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області від 12 липня 2018 року про відібрання біологічних зразків у померлого ОСОБА_8 . Посилання на те, що експерт без згоди спадкоємців використав біологічні зразки померлого ОСОБА_8 не ґрунтується на чинному законодавстві (т.4 а.с.108-112). 
Представником ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_5 заявлено про визнання недопустимим як доказу Висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №199 від 16 квітня 2024 року (т.4 а.с.117-120).
Представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 надано заперечення щодо визнання недопустимим як доказу Висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №199 від 16 квітня 2024 року (т.4 а.с.143-145).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 червня 206 року, постановленою в судовому засіданні, в задоволення клопотання представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виклик та допит експерта ОСОБА_24 відмовлено (т.4 а.с.74-75, 146-148).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в м. Одеса.
Згідно Витягу №00000551714 від 21 травня 2009 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відносно до частини першої статті 135 СК України, наданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції на запит ОСОБА_6 , реєстрація актового запису про народження ОСОБА_1 проведена в Реєстрі 21 травня 2009 року за №00002453432 реєстратором Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції: 
актовий запис 26 лютого 1997 року; номер актового запису 140: орган реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Перший Малиновський відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції; відомості про дитину: ОСОБА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_10 ; місце народження: Україна, Одеська область, м. Одеса; відомості про батька: ОСОБА_25 ; громадянство: громадянин України; національність: українець; відомості про матір: ОСОБА_6 ; громадянство: громадянка України; національність: українка (т.1 а.с.11).
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народжений в селі Новоолександрівка Первомайського району Миколаївської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 років; місце смерті Україна, Овідіопольський район, село Лиманка (актовий запис №471 про смерть складений 12 липня 2018 року; державна реєстрація смерті проведена Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 видано 12 липня 2018 року) (т.1 а.с.31).
Спадкову справу №289/2018 (номер у Спадковому реєстрі 63358522) до майна померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 21 листопада 2018 року (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54169455 від 21 листопада 2018 року) (т.1 а.с.40, 154-226).
У Спадковій справі №289/2018 до майна померлого ОСОБА_8 з заявами про прийняття спадщини звернулись дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; заяву про включення до кола спадкоємців подав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить встановити факт батьківства відносно нього ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 ; шлюб розірвано 02 лютого 1982 року (т.1 а.с.171зв.)
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 ; шлюб розірвано 10 серпня 1994 року (т.2 а.с.154). 
Правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України, що був чинний станом на дату народження у 1996 році ОСОБА_1 .
За положеннями частини 2 статті 55 КпШС України (чинний на час народження дитини) при народженні дитини у матері, яка не перебувала в шлюбі, якщо не було спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадився за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записувались за її вказівкою.
ОСОБА_6 при народженні ІНФОРМАЦІЯ_10 дитини сина ОСОБА_26 у шлюбі не перебувала, спільної заяви батька і матері дитини або рішення суду про встановлення батьківства не було, відтак, запис про батька дитини ОСОБА_26 в книзі записів народжень (актовий запис 26 лютого 1997 року; номер актового запису 140) проведений за прізвищем матері « ОСОБА_27 », ім`я, по батькові та національність батька дитини записано за вказівкою матері « ОСОБА_28 », «українець». 
Чинне на час народження ОСОБА_1 законодавство передбачало встановлення батьківства.
Так, встановлення походження дитини від батьків, які не перебували між собою в шлюбі, регулювалось нормами статті 53 КпШС України, відповідно до положень якої в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство підлягало встановленню в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходилась дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття (ч.2 ст.53); при встановленні батьківства судом бралось до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства (ч.3 ст.53).
За чинності КпШС України в судовому порядку батьківство ОСОБА_8 у відношенні ОСОБА_1 не встановлювалось.
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За життя ОСОБА_8 в судовому порядку батьківство ОСОБА_8 у відношенні ОСОБА_1 не встановлювалось. 
Смерть ОСОБА_8 не є перешкодою для встановлення батьківства цієї особи відносно ОСОБА_1 , як дитини, яка досягла повноліття.
Позов про встановлення факту батьківства поданий ОСОБА_1 як особою (дитиною, яка досягла повноліття), відносно якої встановлюється батьківство ОСОБА_8 як батька після смерті останнього.
Позовна давність для встановлення батьківства після смерті батька чинним законодавством не встановлення. 
В порядку доведення обставин, на які ОСОБА_1 посилається, надано докази, які місять відомості, що підтверджують його як дитини походження від ОСОБА_8 як батька, а саме надано сімейні фотографії, пояснення свідків, молекулярно-генетичну експертизу тощо. 
Показання ОСОБА_6 (матері ОСОБА_1 ), показання допитаних судом свідків, сімейні фотографії підтверджують, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до народження ОСОБА_1 знали один одного, спільно проживали та вели спільне господарство, спілкувалися з родичами та друзями один одного; після народження ОСОБА_1 певний час продовжували проживати спільно та вести спільне господарство; ОСОБА_8 визнавав своє батьківство по відношенню ОСОБА_1 , за можливості та необхідності надавав допомогу в утриманні та вихованні, після 2014 року спілкування ОСОБА_8 та ОСОБА_1 покращилось.
Обставини, які підтверджені даними доказами, відповідачами не спростовані; такі обставини у сенсі положень частини 3 статті 53 КпШС України самі по собі є достатніми для встановлення батьківства померлого ОСОБА_8 по відношенню ОСОБА_1 .
Щодо генетичної експертизи.
Законодавство, чинне до 01 січня 2004 року, щодо батьківства не розглядало молекулярно-генетичну (ДНК) експертизу як визначальну, оскільки розвиток науки не мав швидкого впливу на зміну норм КпШС, прийнятого у 1969 році. 
Проте, чинна судова практика у справах про батьківство дітей, що народилися до 01 січня 2004 року, виходить з того, що питання походження дитини за будь-яким законодавством вирішується на підставі будь-яких доказів, в тому числі й на підставі молекулярно-генетичної (ДНК) експертизи. 
Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший наданий сторонами доказ з метою підтвердити або спростувати факт батьківства. 
Так, відповідно до Висновку експерта №199 від 16 квітня 2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків рідкої крові громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та біологічного матеріалу померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою встановлення факту біологічного батьківства – молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що померлий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може являтися біологічним батьком громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ймовірністю 99,9999%, таким чином, батьківство практично доведене.
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не надали доказів на спростування Висновку експерта №199 від 16 квітня 2024 року.
В порядку перевірки доводів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 щодо недопустимості даного висновку експертизи як доказу судом першої інстанції ухвалою від 17 вересня 2024 року витребувано з Чорноморської окружної прокуратури та КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» докази щодо кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_8 , відібрання біологічних зразків від трупу ОСОБА_8 тощо.
07 жовтня 2024 року КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» на виконання ухвали суду від 17 вересня 2024 року надано до суду копії документів, на підставі яких здійснювалося зберігання біологічних зразків трупа ОСОБА_8 , 1945 року народження (ухвала слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М., на підставі якої 21 липня 2018 року експертом Овідіопольського районного відділення КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» була проведена судово-медична експертиза трупа ОСОБА_8 , в ході якої для молекулярно-генетичного дослідження було вилучено 4 і 5 праві ребра та інші шматочки органів).
15 жовтня 2024 року Чорноморською окружною прокуратурою на виконання ухвали суду від 17 вересня 2024 року надано матеріали кримінального провадження №12018160380001436 від 11 липня 2018 року за кваліфікацією частини 1 статті 115 КК України (11 липня 2018 року близько 12 годин за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 виявлено труп гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без ознак насильницької смерті).
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не заявляли в суді першої інстанції про проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Посилання на незаконність використання експертом останків ОСОБА_8 без дозволу його спадкоємців не ґрунтується на приписах законодавства.
Суд приймає до уваги й ту обставину, що клопотання про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи позивачем було заявлено з поданням позову у 2019 році; експертизу не призначено судом з незалежних від позивача причин; відповідачі заперечували проти проведення такої експертизи, а у листопада 2021 року без відома позивача ексгумували труп ОСОБА_8 , померлого у 2018 році, та провели кремацію. Зазначені обставини підлягають прийняттю до уваги у сенсі положень статті 109 ЦПК України, яка передбачає наслідки ухилення від участі в експертизі.
Висновок експерта №199 від 16 квітня 2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи підготовлений на замовлення учасника справи, складений особою, яка є атестованим судовим експертом, що відповідає положенням статті 102 ЦПК України; вказаний Висновок містить інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні; у Висновку лікар судово-медичний експерт-імунолог ОСОБА_24 ознайомлений з правами та обов`язками експерта, що передбачені статтею 72 ЦПК України, та обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та про те, що висновок необхідний для подання до суду. Зазначене відповідає вимогам частин 5,6 статті 106 ЦПК України.
Клопотання про визнання Висновку експерта №199 від 16 квітня 2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи недопустимим докази безпідставне. 
В силу визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування та подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази мають бути належними, допустимим, достовірними та у своїй сукупності достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Позивач надав до суду докази, які у своїй сукупності достатні для висновку про батьківство ОСОБА_8 по відношенню до нього; натомість відповідачі не довели власні заперечення проти заявлених позивачем вимог.
Доводи про порушення права на справедливий суд та принципу змагальності сторін безпідставні. Справа в суді першої інстанції перебувала з 2019 по 2025 рік; сторони мали процесуальний час для викладення позицій та доведення обставин, на які посилалися в обґрунтування вимог і заперечень, не були обмежені в процесуальних правах тощо. Сама по собі неявка представника відповідачів у засідання, в якому було ухвалено судове рішення, не має наслідком порушення норм процесуального права, що тягне скасування судового рішення. 
Правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові відсутні.
В судовому засіданні 11 червня 2026 року апеляційний суд закінчив з`ясування обставин і перевірку їх доказами; надав позивачу, його представнику, представнику відповідачів, третій особі, які з`явилася в зал судового засідання, можливість виступити у судових дебатах та перейшов до стадії ухвалення судового рішення за результатами апеляційного провадження. З огляду на складність справи, навантаження, відпустки суддів, відрядження тощо ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 30 червня 2026 року, потому на 30 липня 2026 року, потому на 14 вересня 2026 року.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_5 залишити без задоволення. 
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_6 про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повну постанову складено 14 вересня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді С.О.Погорєлова 

Є.С.Сєвєрова