ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2026 року | справа № 380/16120/25

м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд
у складі головуючої судді Андрусів У. Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Волявської В. С.
представниці позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 
відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_2 
представниці відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) Телегів Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за первісним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом фізичної особи ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,
в с т а н о в и в:
Головне управління ДПС у Львівській області (далі – позивач за первісним позовом, ГУ ДПС у Львівській області) пред`явило позов до фізичної особи ОСОБА_2 (далі – відповідачка за первісним позовом, ОСОБА_2 ), у якому просить суд стягнути з відповідачки до бюджету податковий борг у розмірі 364514,69 грн.
В обґрунтування первісного позову позивач зазначив, що згідно з картками особових рахунків та довідкою про наявність заборгованості від 04.07.2025 №7293/5/13-01-13-05-09 ОСОБА_2 має заборгованість перед бюджетом у сумі 364514,69 грн, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування – 336488,18 грн та з військового збору – 28026,51 грн. Вказує, що заборгованість з податку на доходи фізичних осіб виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 22.08.2023 №18807/13-01-24-09 на загальну суму 323239,51 грн та нарахованої пені в сумі 13248,67 грн, а заборгованість з військового збору – на підставі податкового повідомлення-рішення від 22.08.2023 №18811/13-01-24-09 на загальну суму 26922,45 грн та пені в сумі 1104,06 грн. Констатує, що суми грошових зобов`язань є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, а тому визнаються сумою податкового боргу. Зазначає, що на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі – ПК України) на адресу відповідачки надіслано податкову вимогу від 27.05.2025 №0012071-1305-1301, проте у добровільному порядку податковий борг не погашено, що і стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою судді від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
25.08.2025 ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву про визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДПС у Львівській області від 27.05.2025 №0012071-1305-1301. В обґрунтування зустрічного позову позивачка за зустрічним позовом зазначила, що податкова вимога сформована без урахування первинної бухгалтерської документації, яка підтверджує видаткові операції на закупівлю товарів і послуг, оплату праці та інші витрати, що зменшують суму доходу, з якої утримується податок на доходи фізичних осіб і військовий збір, а також у зв`язку із неузгодженістю грошових зобов`язань. Вказує, що документальну позапланову невиїзну перевірку проведено на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 26.04.2023 №1534-ПП, за її результатами складено акт від 16.06.2023 №16396/13-01-24-09/2286015021, при цьому повідомлення про проведення перевірки вона не отримала і була позбавлена можливості подати первинні документи. Зазначає, що 31.07.2023 подала заяву-скаргу щодо неправомірних дій контролюючого органу, яку листом від 11.08.2023 №23731/6/13-00-24-09 залишено без розгляду, а в березні 2024 року повторно зверталася із заявою про проведення додаткової перевірки, у чому їй відмовлено листом від 15.03.2024 №7427/6/13-01-24-09-08. Наголошує, що копії податкових повідомлень-рішень від 22.08.2023 №18807/13-01-24-09, №18810/13-01-24-09, №18811/13-01-24-09 та №18812/13-01-24-09 вона отримала лише в межах адміністративної справи №380/10545/24, а тому 11.10.2024 звернулася до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування у справі №380/20996/24. Констатує, що справу №380/20996/24 по суті спору не вирішено, податкові повідомлення-рішення не скеровувалися рекомендованою кореспонденцією на податкову адресу платника податків у порядку, визначеному п.42.2, 42.5 ст.42 ПК України, а тому визначені контролюючим органом грошові зобов`язання не набули статусу узгоджених і податкова вимога сформована за відсутності податкового боргу. Покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17 та вважає, що найефективнішим способом захисту порушеного права є саме оскарження податкової вимоги на суму сформованого податкового боргу. Крім того, зазначає, що підприємницьку діяльність вона припинила 17.02.2021, а наказ про проведення перевірки виданий 26.04.2023, тобто через два роки і два місяці після припинення, що, на її думку, порушує порядок проведення перевірок фізичних осіб у зв`язку з припиненням їх діяльності, визначений розділом XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (далі – Порядок №1588), та свідчить про втрату контролюючим органом права на пред`явлення податкових вимог; посилається також на п.5 ст.105 Цивільного кодексу України щодо строку заявлення кредиторами своїх вимог.
Ухвалою судді від 01.09.2025 заяву ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору задоволено; звільнено ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання позовної заяви до ГУ ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.
Ухвалою судді від 01.09.2025 прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ГУ ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, об`єднано зустрічний позов в одне провадження з первісним позовом у справі №380/16120/25 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
15.09.2025 представниця відповідача за зустрічним позовом подала відзив на зустрічну позовну заяву. В обґрунтування заперечень на зустрічний позов зазначила, що заборгованість ОСОБА_2 виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 22.08.2023 №18807/13-01-24-09 на суму 323239,51 грн та пені в сумі 13248,67 грн, а також податкового повідомлення-рішення від 22.08.2023 №18811/13-01-24-09 на суму 26922,45 грн та пені в сумі 1104,06 грн, що підтверджено розрахунком суми податкового боргу з інформаційної системи «Податковий блок» та інтегрованими картками платника податків. Вказала, що зазначені податкові повідомлення-рішення були предметом оскарження в адміністративній справі №380/20996/24, у якій ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 позовну заяву залишено без розгляду, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025 цю ухвалу залишено без змін, а постановою Верховного Суду від 21.08.2025 вказані судові рішення залишені без змін. Зазначила, що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, 22.04.2025 ГУ ДПС у Львівській області внесло зміни до інтегрованих карток платника податків, відобразивши нараховані контролюючим органом суми, а у зв`язку з наявністю податкового боргу відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України сформувало податкову вимогу від 27.05.2025 №0012071-1305-1301. Просила відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю.
18.09.2025 представниця відповідача за зустрічним позовом подала клопотання про долучення доказів.
Ухвалою суду від 27.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
22.01.2026 позивачка за зустрічним позовом подала клопотання про залишення первісного позову без розгляду, мотивоване пропуском ГУ ДПС у Львівській області тримісячного строку звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу, який, на її думку, обчислюється з 08.04.2025 і закінчився 08.07.2025.
23.03.2026 представник відповідача за зустрічним позовом подала заперечення на це клопотання, зазначивши, що згідно з п.102.4 ст.102 ПК України податковий борг може бути стягнутий протягом 1095 календарних днів з дня його виникнення.
Ухвалою суду від 26.03.2026 у задоволенні клопотання позивачки за зустрічним позовом про залишення первісного позову без розгляду відмовлено.
У судовому засіданні позивачка за зустрічним позовом та її представниця зустрічний позов підтримали з мотивів, викладених у ньому, проти задоволення первісного позову заперечили.
Представниця відповідача за зустрічним позовом первісний позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечила з підстав, наведених у відзиві.
24.08.2026 оголошено скорочене рішення.
Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які учасники справи покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 08.02.2018 набула статусу фізичної особи-підприємця, а 17.02.2021 підприємницьку діяльність припинила, що підтверджується реєстраційними даними платника податків.
На підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 26.04.2023 №1534-ПП та повідомлення від 27.04.2023 №95 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фінансово-господарської діяльності платника податків – фізичної особи ОСОБА_2 за період діяльності з 08.02.2018 по 17.02.2021 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.
За результатами перевірки складено акт від 16.06.2023 №16396/13-01-24-09/ НОМЕР_1 , висновками якого встановлено порушення п.167.1 ст.167, п.177.1, 177.2, 177.4, підп.177.5.3 п.177.5 ст.177 ПК України в частині заниження суми податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету, на суму 258603,46 грн, а саме за 2018 рік – на 65356,46 грн, за 2019 рік – на 113456,80 грн, за 2020 рік – на 76449,60 грн та за 2021 рік – на 3340,60 грн; порушення підп.164.1.3 п.164.1 ст.164, підп.1.1– 1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету військового збору на загальну суму 21550,28 грн, у тому числі за 2018 рік – 5446,37 грн, за 2019 рік – 9454,73 грн, за 2020 рік – 6370,80 грн та за 2021 рік – 278,38 грн; порушення підп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1, 44.3, 44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України в частині незабезпечення зберігання первинних документів та ненадання їх контролюючому органу; порушення п.63.3 ст.63 ПК України, п.8.1, 8.4 Порядку №1588 у частині несвоєчасного подання повідомлення за формою №20-ОПП про об`єкт оподаткування.
На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у Львівській області прийняло чотири податкові повідомлення-рішення від 22.08.2023, а саме:
- №18810/13-01-24-09 форми «Р», яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням на суму 21550,28 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 5387,57 грн;
- №18807/13-01-24-09 форми «Р», яким збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням на суму 258603,46 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 64650,87 грн;
- №18811/13-01-24-09 форми «ПС», яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 340,00 грн;
- №18812/13-01-24-09 форми «ПС», яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 1020,00 грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення надіслано ОСОБА_2 рекомендованим листом зі штрихкодовим ідентифікатором 7902613344267 та вручено їй особисто 08.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з підписом одержувача та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 23.08.2023.
12.09.2023 ОСОБА_2 подала скаргу на ці податкові повідомлення-рішення до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 14.11.2023 №34046/6/99-00-06-01-03-06 податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу – без задоволення. Копію цього рішення ОСОБА_2 отримала 13.12.2023.
11.10.2024 ОСОБА_2 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.08.2023 №18807/13-01-24-09, №18810/13-01-24-09, №18811/13-01-24-09 та №18812/13-01-24-09 (справа №380/20996/24).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі №380/20996/24 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду, клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволено та залишено адміністративний позов без розгляду. Позивачу роз`яснено, що після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, вона має право на повторне звернення до адміністративного суду в загальному порядку.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025 ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 21.08.2025 у справі №380/20996/24 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025 – без змін.
22.04.2025 ГУ ДПС у Львівській області внесло до інтегрованих карток платника податків записи про нарахування визначених податковими повідомленнями-рішеннями сум за рішенням суду про підтвердження донарахованих сум у справі №380/20996/24 від 08.04.2025 із зазначенням граничного строку сплати 22.04.2025, зокрема:
- за кодом платежу 11010500 відображено податкове зобов`язання в сумі 258588,64 грн (з урахуванням зарахування наявної переплати в сумі 14,82 грн), штрафну (фінансову) санкцію в сумі 64650,87 грн та пеню, нараховану за ст.129 ПК України, в сумі 13248,67 грн, а всього 336488,18 грн;
- за кодом платежу 11011001 відображено податкове зобов`язання в сумі 21534,88 грн (з урахуванням зарахування наявної переплати в сумі 15,40 грн), штрафну (фінансову) санкцію в сумі 5387,57 грн та пеню в сумі 1104,06 грн, а всього 28026,51 грн, при цьому як на підставу нарахування зроблено посилання на податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22.08.2023 №18811/13-01-24-09.
27.05.2025 ГУ ДПС у Львівській області сформувало податкову вимогу форми «Ф» №0012071-1305-1301, якою повідомило ОСОБА_2 про наявність у неї станом на 23.05.2025 податкового боргу в сумі 364514,69 грн, попередило про виникнення починаючи з 23.04.2025 права податкової застави, вимагало терміново сплатити суму податкового боргу та застерегло про застосування заходів стягнення. Згідно з детальним розрахунком суми податкового боргу до податкової вимоги борг складається із заборгованості за кодом платежу 11010500 у сумі 336488,18 грн (податкове зобов`язання – 258588,64 грн, штрафні (фінансові) санкції – 64650,87 грн, пеня – 13248,67 грн) та за кодом платежу 11011001 у сумі 28026,51 грн (податкове зобов`язання – 21534,88 грн, штрафні (фінансові) санкції – 5387,57 грн, пеня – 1104,06 грн).
Податкову вимогу надіслано ОСОБА_2 рекомендованим листом зі штрихкодовим ідентифікатором 8010200039453 та вручено 02.06.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Довідкою ГУ ДПС у Львівській області про суму податкового боргу платника податків від 04.07.2025 №7293/5/13-01-13-05-09 підтверджено, що станом на 26.06.2025 податковий борг ОСОБА_2 становить 364514,69 грн, з яких податок на доходи фiзичних осiб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) – 336488,18 грн та військовий збір (код платежу 11011001) – 28026,51 грн.
Оскільки податковий борг у добровільному порядку не погашено, 06.08.2025 ГУ ДПС у Львівській області звернулося до суду з первісним позовом про його стягнення, а ОСОБА_2 , не погоджуючись із податковою вимогою від 27.05.2025 №0012071-1305-1301, звернулася із зустрічним позовом про визнання її протиправною та скасування.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу наявності підстав для стягнення з фізичної особи податкового боргу та стосовно правомірності податкової вимоги, якою цей борг доведено до платника податків.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.
Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
За визначенням, наведеним у підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до підп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України податкова вимога – письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Абзацом 1 п.57.3 ст.57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Згідно з абз.2 цього ж пункту у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 56.15 ст.56 ПК України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим п.56.3 ст.56 цього Кодексу, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Абзацом 4 п.56.18 ст.56 ПК України визначено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
За правилами п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку – фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Пунктом 95.1 ст.95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Згідно з п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
За приписами п.102.4 ст.102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п.102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім п.59.1 ст.59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
З аналізу змісту наведених норм випливає, що право контролюючого органу на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи виникає за сукупності таких умов: грошове зобов`язання є узгодженим; воно не сплачене у встановлений строк; платнику податків надіслано (вручено) податкову вимогу; сплив тридцятиденний строк з дня надіслання (вручення) податкової вимоги; не закінчився строк у 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Верховний Суд у постанові від 11.11.2025 у справі №320/659/23 виснував: «Усталеною є практика Верховного Суду (зокрема, але не виключно, постанови від 13.02.2018 у справі №826/18379/14, від 19.02.2019 у справі №807/495/17, від 03.02.2022 у справі №560/4343/19, від 14.02.2022 у справі №826/9711/17 при їх системному аналізі) про те, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати податкового боргу в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо».
Вирішуючи спір, суд керується таким.
Як підтверджується матеріалами справи, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 22.08.2023 грошові зобов`язання ОСОБА_2 оскаржувала спершу в адміністративному, а згодом у судовому порядку. Процедура адміністративного оскарження закінчилася 13.12.2023 – у день отримання нею рішення Державної податкової служби України від 14.11.2023 №34046/6/99-00-06-01-03-06. Судове оскарження завершилося 08.04.2025 – у день набрання законної сили ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі №380/20996/24 за наслідками апеляційного перегляду.
Відтак у силу абз.4 п.56.18 ст.56 ПК України грошові зобов`язання є узгодженими з 08.04.2025. Відповідно до абз.2 п.57.3 ст.57 ПК України їх належало сплатити протягом 10 робочих днів, наступних за днем узгодження, тобто до 22.04.2025 включно, а з 23.04.2025 несплачені суми набули ознак податкового боргу.
Суд відхиляє доводи позивачки за зустрічним позовом про те, що грошові зобов`язання не набули статусу узгоджених, оскільки справу №380/20996/24 не було вирішено по суті спору. Абзац 4 п.56.18 ст.56 ПК України пов`язує момент узгодження грошового зобов`язання виключно з днем набрання судовим рішенням законної сили і не ставить його в залежність від того, у який спосіб закінчився судовий розгляд – ухваленням рішення по суті чи постановленням ухвали про залишення позовної заяви без розгляду. Залишення позовної заяви без розгляду є однією з форм закінчення розгляду адміністративної справи, після якої оскаржуване рішення контролюючого органу зберігає чинність, а визначене ним грошове зобов`язання втрачає ознаку неузгодженості. Протилежне тлумачення означало б, що платник податків, який пропустив строк звернення до суду, безстроково зберігає стан неузгодженості грошового зобов`язання, що суперечить меті інституту строків і принципу юридичної визначеності.
Суд звертає увагу на те, що право на повторне звернення до адміністративного суду після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, ОСОБА_2 роз`яснено ухвалою від 23.01.2025 у справі №380/20996/24, проте цим правом вона не скористалася. Податкові повідомлення-рішення від 22.08.2023 є чинними та у встановленому законом порядку не скасовані.
Необґрунтованими є посилання позивачки за зустрічним позовом на те, що податкові повідомлення-рішення не скеровувалися рекомендованою кореспонденцією на її податкову адресу в порядку п.42.2, 42.5 ст.42 ПК України. Ці доводи спростовуються наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 7902613344267, згідно з яким відправлення вручено особисто одержувачу 08.09.2023, а також самим фактом подання ОСОБА_2 12.09.2023 скарги на ці податкові повідомлення-рішення до Державної податкової служби України, оскільки реалізація права на адміністративне оскарження є неможливою без попереднього ознайомлення з рішеннями, що оскаржуються. На цю обставину вказав і Верховний Суд у постанові від 21.08.2025 у справі №380/20996/24.
Суд відхиляє посилання позивачки за зустрічним позовом на неврахування контролюючим органом первинної бухгалтерської документації, на порушення порядку призначення та проведення перевірки після припинення підприємницької діяльності, а також на положення розділу XI Порядку №1588 і п.5 ст.105 Цивільного кодексу України. Ці доводи за своїм змістом спрямовані на перевірку правомірності визначення контролюючим органом сум грошових зобов`язань за наслідками документальної перевірки, тобто становлять підстави позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а не про скасування податкової вимоги чи про стягнення податкового боргу.
Аналогічного підходу дотримується Верховний Суд, який у постанові від 21.05.2024 у справі №160/15166/22 зазначив: «У межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності визначення (нарахування) контролюючим органом грошових зобов`язань».
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що п.5 ст.105 Цивільного кодексу України регулює строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, і до правовідносин за участю фізичної особи не застосовується. Водночас згідно з п.65.10 ст.65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання. Відтак припинення ОСОБА_2 підприємницької діяльності 17.02.2021 саме по собі не позбавляло контролюючий орган права здійснювати заходи щодо погашення податкового боргу, який виник за наслідками її діяльності у перевіреному періоді.
Судовим розглядом встановлено, що податкову вимогу від 27.05.2025 №0012071-1305-1301 сформовано після закінчення граничного строку сплати грошових зобов`язань, тобто з додержанням п.59.3 ст.59 ПК України, надіслано у спосіб, визначений для надсилання податкового повідомлення-рішення, та вручено платнику податків 02.06.2025. Загальна сума податкового боргу перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому обмеження, встановлене абз.3 п.59.1 ст.59 ПК України, у цьому випадку не застосовується.
З первісним позовом ГУ ДПС у Львівській області звернулося до суду 06.08.2025, тобто після спливу тридцяти календарних днів з дня вручення податкової вимоги (п.95.2 ст.95 ПК України) та в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу (п.102.4 ст.102 ПК України). Питання додержання строку звернення до суду вже було предметом перевірки в цій справі та вирішено ухвалою від 26.03.2026, якою у задоволенні клопотання позивачки за зустрічним позовом про залишення первісного позову без розгляду відмовлено.
Перевіряючи розмір суми, що підлягає стягненню, суд враховує таке.
Заявлений до стягнення податковий борг складається з двох частин, які мають різні підстави виникнення: заборгованості за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500), у сумі 336488,18 грн та заборгованості за платежем військовий збір (код платежу 11011001) у сумі 28026,51 грн.
Заборгованість за кодом платежу 11010500 у сумі 336488,18 грн складається з податкового зобов`язання в сумі 258588,64 грн та штрафної (фінансової) санкції в сумі 64650,87 грн, визначених податковим повідомленням-рішенням від 22.08.2023 №18807/13-01-24-09 форми «Р», копія якого міститься в матеріалах справи, а також з пені в сумі 13248,67 грн, нарахованої за ст.129 ПК України згідно з детальним розрахунком суми податкового боргу до податкової вимоги.
Заборгованість за кодом платежу 11011001 у сумі 28026,51 грн складається з податкового зобов`язання в сумі 21534,88 грн та штрафної (фінансової) санкції в сумі 5387,57 грн, визначених податковим повідомленням-рішенням від 22.08.2023 №18810/13-01-24-09 форми «Р», а також з пені в сумі 1104,06 грн.
Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві, у довідці про суму податкового боргу від 04.07.2025 №7293/5/13-01-13-05-09, у відзиві від 15.09.2025, у запереченні від 23.03.2026 та в даних інтегрованої картки платника податків підставою нарахування військового збору помилково зазначено податкове повідомлення-рішення від 22.08.2023 №18811/13-01-24-09, тоді як цим рішенням, копія якого долучена самим контролюючим органом, застосовано штрафну санкцію в сумі 340,00 грн за іншим платежем із кодом 21081103.
Разом з тим суд вважає, що ця розбіжність є опискою в номері рішення і не спростовує наявності узгодженого грошового зобов`язання з військового збору. Як вказано в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі №380/20996/24, копію якої долучив до матеріалів справи саме контролюючий орган, податковим повідомленням-рішенням від 22.08.2023 №18810/13-01-24-09 форми «Р» ОСОБА_2 збільшено грошове зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням на суму 21550,28 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 5387,57 грн. Ці суми повністю збігаються з висновками акта перевірки від 16.06.2023 №16396/13-01-24-09/ НОМЕР_1 у частині військового збору та з даними інтегрованої картки платника податків за кодом платежу 11011001, а різниця в 15,40 грн між сумою 21550,28 грн та заявленою до стягнення сумою 21534,88 грн зумовлена зарахуванням наявної у платника переплати, що прав платника податків не порушує. За таким самим принципом визначено і суму заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, де наявна переплата в сумі 14,82 грн зарахована у зменшення визначеного податкового зобов`язання в сумі 258603,46 грн.
Отже, обидві складові заявленого до стягнення податкового боргу виникли на підставі податкових повідомлень-рішень від 22.08.2023, які були предметом як адміністративного, так і судового оскарження, є чинними та у встановленому законом порядку не скасовані, а визначені ними грошові зобов`язання є узгодженими з 08.04.2025.
Розміру та порядку обчислення пені в загальній сумі 14352,73 грн сторони не оспорювали, її нарахування відображено в детальному розрахунку суми податкового боргу, що є невід`ємною частиною податкової вимоги, та в інтегрованих картках платника податків.
Доказів сплати податкового боргу в добровільному порядку повністю або частково матеріали справи не містять, і на такі обставини позивачка за зустрічним позовом не покликалася.
Верховний Суд у постанові від 18.09.2025 у справі №400/7174/21 виснував: «Щоб певну суму назвати податковим боргом, така сума повинна бути безперечно доведена до боржника, про наявність суми несплаченого податку платник податків повинен бути повідомлений. Податковий орган, звертаючись до суду з позовом про стягнення податкового боргу, повинен провести узгодження суми боргу, оскільки податковим боргом визначається сума узгодженого грошового зобов`язання».
Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що ГУ ДПС у Львівській області довело наявність узгодженого грошового зобов`язання, підстави та момент виникнення податкового боргу, його складові, факт несплати боргу в добровільному порядку, а також додержання порядку та черговості вжиття заходів щодо погашення податкового боргу, а тому первісний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю.
Стосовно зустрічної позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 27.05.2025 №0012071-1305-1301 суд зазначає наступне.
Суд вважає за необхідне зазначити, що податкова вимога є рішенням суб`єкта владних повноважень, ухваленим на виконання владних управлінських функцій, яке безпосередньо впливає на права та обов`язки платника податків, оскільки з нею закон пов`язує виникнення права податкової застави на майно платника, опис такого майна та застосування заходів стягнення. Відтак таке рішення може бути оскаржене в порядку, встановленому п.56.1 ст.56 ПК України та п.2 ч.1 ст.5 КАС України.
Водночас підставою для скасування податкової вимоги може бути лише відсутність податкового боргу або недодержання контролюючим органом порядку її формування, надіслання чи вручення.
Як установлено судом, станом на 27.05.2025 у ОСОБА_2 існував узгоджений і не сплачений у встановлений строк податковий борг у сумі 364514,69 грн. Податкову вимогу сформовано після закінчення граничного строку сплати грошових зобов`язань, вона містить відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, обов`язок його погасити та можливі наслідки непогашення, до неї додано детальний розрахунок суми податкового боргу, а надіслано і вручено її у спосіб, визначений для надсилання податкового повідомлення-рішення. Загальна сума податкового боргу перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому обмеження, встановлене абзацом третім п.59.1 ст.59 ПК України, не застосовується.
Установлена судом описка в номері податкового повідомлення-рішення щодо військового збору на зміст податкової вимоги не впливає, оскільки ні сама податкова вимога, ні детальний розрахунок суми податкового боргу до неї номерів податкових повідомлень-рішень не містять, а відображають назви платежів, коди бюджетної класифікації та складові податкового боргу, які відповідають фактичним обставинам справи.
Суд не вбачає достатніх підстав для висновку про протиправність податкової вимоги, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю.
Суд відхиляє посилання позивача за зустрічним позовом на постанову Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17, оскільки викладені у ній висновки стосуються належного способу захисту прав платника податків у разі порушень, допущених при призначенні та проведенні перевірки, і зроблені за інших фактичних обставин, а відтак не спростовують висновків суду в цій справі.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
За правилами ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Оцінюючи податкову вимогу від 27.05.2025 №0012071-1305-1301 на відповідність ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що вона прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, та неупереджено.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Приписами ч.2 ст.139 КАС України унормовано, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Позивач за первісним позовом на підставі п.27 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI звільнений від сплати судового збору в частині стягнення сум податкового боргу, а позивачку за зустрічним позовом ухвалою судді від 01.09.2025 звільнено від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви. Витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, у справі не понесено. Оскільки судовий збір жодною зі сторін фактично не сплачувався, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.2, 70, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд
у х в а л и в:
1. Адміністративний позов Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.
2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 до бюджету податковий борг у розмірі 364514 (триста шістдесят чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять) гривень 69 копійок, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, – 336488,18 грн та з військового збору – 28026,51 грн.
3. У задоволенні зустрічного адміністративного позову фізичної особи ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги відмовити повністю.
4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) – Головне управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, буд.35, м.Львів, 79026; ЄДРПОУ 43968090).
Відповідачка за первісним позовом (позивачка за зустрічним позовом) – фізична особа ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено 24.08.2026.

Суддя | Андрусів Уляна Богданівна