Справа №591/5377/26 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/1391/26 | Суддя-доповідач Терещенко О. І.
Категорія  130 КУпАП |

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Терещенко О.І., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Жалковського В.Ю., розглянув у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Жалковського В.Ю. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.07.2026, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,
УСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.07.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Судом установлено, що ОСОБА_1 05.05.2026 о 21:31 год у м. Суми, керуючи автомобілем Toyota, н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Петропавлівська, пл. Покровська, вул. Харківська, не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яка була подана проблисковими маячками синього та червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом, був зупинений шляхом блокування службовим транспортним засобом ГАС 801RDS (Renault Duster), н.з. НОМЕР_2 та подальшим переслідуванням, чим порушив п. 2.4 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. У подальшому, після зупинки транспортного засобу було встановлено, що водій ОСОБА_1 керував ним за наведених обставин у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився в найближчому закладі охорони здоров`я КНП СОР ОКМЦСНЗ, що підтверджується висновком лікаря-нарколога від 05.05.2026 №1098, за результатами якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з указаним судовим рішенням, захисник Жалковський В.Ю. подав апеляційну скаргу на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03.07.2026, в якій просив скасувати її та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративних правопорушень в діях ОСОБА_1 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Жалковський В.Ю. вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та вимог процесуального права. Судом не враховано як позицію сторони захисту, так й фактичні обставини самої зупинки транспортного засобу працівниками поліції, що зафіксоване на відеозапису з відеореєстратора. Фактично будь-якого блокування службовим транспортним засобом поліцейських автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не відбувалось. Зупинка службового транспортного засобу біля правих передніх дверцят транспортного засобу під керуванням останнього не може вважатися блокуванням для нібито унеможливлення подальшого керування, адже автомобіль марки «Тоуоtа» і так було припарковано, двигун заглушено. 
У діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Оскільки доведено вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який є самостійним складом та наведений в протоколі, то невірна кваліфікація та ігнорування правоохоронцями можливої наявності обставин для кваліфікації за ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка є більш тяжкою, в цій ситуації як не виключає провини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і не доводить відсутності в діях особи цього складу правопорушення. Постановою Салтівського районного суду м. Харкова від 25.06.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Про складання відносно ОСОБА_1 матеріалів за ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджує відеозапис із нагрудних камер. Однак, до суду надійшли матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У діях останнього були відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки ОСОБА_1 є чинним військовослужбовцем, керував автомобілем, виконував обов`язки військової служби, то його огляд на встановлення ступеню сп`яніння на підставі статті 266-1 КУпАП мав відбуватись посадовою особою ВСП у Збройних Силах України. Тобто, процедура огляду ОСОБА_1 є недійсною, а її результати недопустимими доказами.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
Захисник Жалковський В.Ю. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, причин неприбуття не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений.
Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
У зв`язку із зазначеним апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 з участю його захисника Жалковського В.Ю.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь головуючої судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, доводи захисника Жалковського В.Ю., дослідивши матеріали справи, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з частиною 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням:
- протоколів про адміністративні правопорушення від 05.05.2026, складених щодо ОСОБА_1 , серії ЕПР1 №658203 за ч. 1 ст. 122-4 КУпАП та серії ЕПР1 №658189 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1. 16);
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, (а. с. 17);
- висновку КНП СОР ОКМЦСНЗ №1098 від 05.05.2026 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 18);
- довідки відділу АП УПП в Сумській області від 08.05.2026, згідно з якою ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 від 12.12.2023 (а. с. 20);
- відеозаписів (а. с. 5, 21).
Апеляційний суд зазначає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України.
Відповідно до п. 2,4, п. 2.9а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є встановлений факт наявності у особи алкогольного сп`яніння, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці скоєння правопорушення або в умовах лікувального закладу, щодо вживання алкогольних напоїв та лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
За невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу передбачена відповідальність за ч. 1 ст. ст. 122-2 КУпАП.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Переглядом відеозапису установлено, що 05.05.2029 о 21:29 год працівники поліції за допомогою звукового сигналу зупиняли авто, яке проїхало на заборонений сигнал світлофора. Автомобіль рухався далі, після зупинки з водійського сидіння вийшов чоловік і відразу почав втікати від поліцейських. Один з поліцейських побіг за ним, а інший - залишився на місці події. Підійшовши до авто, поліцейський на передньому пасажирському сидінні побачив чоловіка, який залишився на місці події. Потім цей поліцейський побіг за своїм колегою, який вже здійснив затримання водія транспортного засобу, як потім було з`ясовано, що це був ОСОБА_1 , та якого вони разом доставили до автомобіля, пояснили причину його зупинки, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, на що останній погодився пройти огляд у медичному закладі. На місце події також були викликані працівники ВСП, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Після приїзду у лікарню останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога як за допомогою алкотестера «Драгер», результат тестування склав 1,84‰, так і шляхом проведення діагностичних маніпуляцій (вимірювання тиску, реакції зіниць очей). ОСОБА_1 повідомив, що попередньо вже притягувався до відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
За результатом огляду ОСОБА_1 у КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» лікарем складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1098 від 05.05.2026.
Після цього поліцейські повідомили про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, на що він не заперечував. Йому роз`яснили права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та відсторонили від керування. ОСОБА_2 підписав протоколи та отримав їх копії.
За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративних правопорушень, передбачений ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: невиконання водієм вимоги про зупинку та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відповідно.
З огляду на викладене апеляційний суд не приймає доводи захисника Жалковського В.Ю. про те, що судом не враховано як позицію сторони захисту, так і фактичні обставини самої зупинки транспортного засобу працівниками поліції, що зафіксоване на відеозапис з відеореєстратора, обставини правопорушення, викладені в постанові, що сприйняті судом першої інстанції, як належні, суперечать фактичним обставинам справи, бо фактично будь-якого блокування службовим транспортним засобом поліцейських фактично не відбувалось, оскільки вони повністю спростовуються відеозаписом, долученим до справи.
Згідно з відеозаписом, саме працівники поліції за допомогою звукового сигналу зупиняли авто під керуванням ОСОБА_1 , яке проїхало на заборонений сигнал світлофора. Однак, автомобіль після цього продовжував рухатися.
Щодо доводів апелянта про те, що в протоколі, на підставі якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зазначено неправильну кваліфікацію та ігнорування правоохоронцями можливої наявності обставин для кваліфікації за ч. 2 ст. 130КУпАП, яка є більш тяжкою, то апеляційний суд зазначає таке.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала.
Дійсно, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №658189 від 05.05.2026, складеному щодо ОСОБА_1 , поліцейський зазначив кваліфікуючою ознакою правопорушення повторне протягом року вчинення будь-яких правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вказав, що відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у діях особи складу правопорушення.
Можлива помилка правоохоронних органів щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1, а не за ч. 2 ст. 130 КУпАП, не виключає його винуватості. Склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відрізняється лише наявністю кваліфікуючої ознаки (повторність) та охоплює собою склад ч. 1 цієї статті, який повністю доведено належними та допустимими доказами.
Ураховуючи, що ч. 1 ст. 130 КУпАП є самостійним складом правопорушення та передбачає менш суворе покарання порівняно з ч. 2, некоректне визначення кваліфікуючої ознаки працівниками поліції не спростовує факт вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга захисника не містить.
Оскільки судом установлено, що ОСОБА_1 05.05.2026 о 21:31 год керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме невиконання водієм вимоги про зупинку та керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що знижує її увагу та швидкість реакції.
Щодо доводів захисника про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП неуповноваженою особою, то апеляційний суд зазначає таке.
Статтею 15 КУпАП передбачені особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
При цьому суд зазначає, що в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Як установлено з досліджених відеозаписів нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 був зупинений поза межами території будь-якої військової частини. Під час спілкування з інспекторами поліції він повідомив, що військовослужбовець, поліцейські викликали ВСП, які приїхали до лікарні за місцем проходження огляду останнім. Останній пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проти результату його огляду та складання відносно нього протоколів не заперечував. 
ОСОБА_1 хоча і є військовослужбовцем, однак наявність у нього посвідчення військовослужбовця підтверджує лише його статус, однак не підтверджує факту його перебування при виконанні бойового чи особливого завдань в момент керування ним транспортним засобі, зупинки поліцейськими та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові, і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання захисник, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, що направлена на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Висновки суду.
З урахуванням установлених судом обставин апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні цих правопорушень підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскарженої постанови, під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції не допущено.
Враховуючи зазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржену постанову судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.07.2026 щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Жалковського В.Ю. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя     Ольга ТЕРЕЩЕНКО