Справа № 420/13156/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язати вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 07 травня 2026 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивачка просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 01.11.2015 року та непоновлення її виплати;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 14.04.2025 року №965210192376,
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 13.06.2025 року №965210192376;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області: 
- зарахувати до страхового стажу період навчання в Херсонському базовому медичному коледжі з 1977 по 1979 року та період роботи з 01.08.1979 по 08.05.2000 року на посаді медичної сестри діагностичного відділення Херсонського обласного протитуберкульозного диспансера за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 (запис № 1 від 01.08.1979, запис № 2 від 08.05.2000 року), 
- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 01.11.2015 року пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 21.10.2024 року виплату пенсії за віком та здійснити її виплату;
- стягнути з Відповідачів на користь Позивачки судові витрати. 
Позиція позивачки обґрунтовується наступним
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є отримувачкою пенсії за віком, призначеної з 30.03.2009 року, виплату якої припинено з 01.11.2015 року у зв`язку з неотриманням пенсії протягом шести місяців підряд.
Позивачка зазначає, що з метою поновлення виплати пенсії неодноразово зверталася до органів Пенсійного фонду України, зокрема 21.10.2024 року, 07.04.2025 року, 08.06.2025 року та 24.02.2026 року. За результатами розгляду її звернень органами Пенсійного фонду приймалися рішення та надавалися відповіді про неможливість поновлення виплати пенсії, зокрема з посиланням на відсутність відомостей про отримання (неотримання) пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації та необхідність особистого звернення до територіального органу Пенсійного фонду.
Позивачка вважає такі дії та рішення органів Пенсійного фонду протиправними, оскільки під час її особистого звернення 07.04.2025 року працівником Пенсійного фонду не було належним чином зафіксовано інформацію про неотримання нею пенсії від органів Російської Федерації, що, на її думку, безпідставно стало підставою для відмови у поновленні виплати пенсії. У подальшому позивачка подала через вебпортал Пенсійного фонду заяву з відповідною відміткою про неотримання пенсії від Російської Федерації, а також документи на підтвердження періодів навчання та трудової діяльності, які просила врахувати до страхового стажу.
На думку позивачки, Пенсійний фонд безпідставно не поновлює виплату пенсії, призначеної їй у 2009 році, чим порушує її конституційне право на соціальний захист та право на пенсійне забезпечення. Позивачка наголошує, що невиплата пенсії має характер триваючого правопорушення, а тому строк звернення до суду не пропущено.
Посилаючись на положення Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку № 22-1 та правові висновки Верховного Суду, позивачка просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати та непоновлення виплати пенсії, скасувати рішення Головних управлінь Пенсійного фонду України в Харківській та Одеській областях від 14.04.2025 року № 965210192376 та від 13.06.2025 року № 965210192376, зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу періоди навчання та роботи, поновити виплату пенсії та здійснити її нарахування і виплату, починаючи з 01.11.2015 року. 
Позиція відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області обґрунтовується наступним
Відповідачі не погоджуються із заявленими позовними вимогами та просять суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись в цілому на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області як отримувач пенсії відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058). Виплату пенсії призупинено з 01.11.2015 відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. 21.10.2024 Позивачка звернулась через веб-портал електронних послуг із заявою щодо поновлення виплати пенсії. Відповідь на звернення надано Головним управлінням листом № 9494-9023/Г-02/8- 2100/24 від 12.11.2024, в якому роз`яснено особі порядок звернення за поновленням пенсійних виплат. 07.04.2025 Позивачка повторно звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії. За принципом екстериторіальності заява від 07.04.2025 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. За результатами розгляду вищевказаної заяви Відповідачем прийнято рішення № 965210192376 від 14.04.2025 про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії, оскільки в матеріалах пенсійної справи, в тому числі і в заяві від 07.04.2025, відсутня інформація про отримання/неотримання пенсійних виплат від органів пенсійного забезпечення російської федерації. 08.06.2025 Позивачка втретє звернулась через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії, за результатами розгляду якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 965210192376 від 13.06.2025 про відмову у поновленні виплати пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області надано листроз`яснення № 2100-0305-8/24539 від 19.06.2025, що має виключно інформаційний характер. 24.02.2026 вчергове ОСОБА_1 подано заяву через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України про поновлення пенсійних виплат, яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення про відмову в поновленні пенсійних виплат. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області надано лист роз`яснення № 2100-0305-8/10450 від 14.03.2026.
Відповідачі вважать рішення від 14.04.2025, від 04.03.2026 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та від 13.06.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області такими, що ухвалені відповідно до норм чинного законодавства, а отже такими, що не підлягають скасуванню. Відповідачем надано лише листи - роз`яснення № 9494-9023/Г-02/8-2100/24 від 12.11.2024, № 2100-0305-8/24539 від 19.06.2025, № 2100-0305-8/10450 від 14.03.2026, що мають виключно інформаційний характер.
Позивачка просить зарахувати до страхового стажу період навчання в Херсонському базовому медичному коледжі з 1977 по 1979 року, однак згідно даних трудової книжки НОМЕР_3 від 22.11.1976 ОСОБА_1 17.11.1976 прийнята на роботу в Херсонську обласну лікарню наказом № 263 від 18.11.1976, та звільнена із займаної посади за власним бажанням 06.07.1978 відповідно до наказу № 131 від 06.07.1979. У період з 01.08.1979 по 22.03.1983 працювала медичною сестрою Херсонського обласного протитуберкульозного диспансеру, тобто виникають обґрунтовані сумніви щодо форми навчання Позивачки. У зв`язку з тим, що в органів Пенсійного фонду України відсутні уточнюючі довідки, передбачені Порядком № 637, що підтверджують період навчання за денною формою здобуття освіти, Головним управлінням не враховано період навчання до страхового стажу ОСОБА_1 . 
Відповідач повідомляє, що трудова діяльність з 17.11.1976 по 06.07.1978 та з 01.08.1979 по 22.03.1983 зарахована до страхового стажу ОСОБА_1 . Щодо зарахування до страхового стажу період роботи з 01.08.1979 по 08.05.2000 року на посаді медичної сестри діагностичного відділення Херсонського обласного протитуберкульозного диспансера за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 (запис № 1 від 01.08.1979, запис № 2 від 08.05.2000 року). Зазначає, що періоди трудової діяльності згідно даних трудової книжки НОМЕР_3 від 22.11.1976, що надана Позивачкою при призначенні пенсії, з 01.08.1979 по 22.03.1983, з 18.04.1983 по 14.01.1984, з 01.02.1984 по 18.11.1996, з 10.12.1986 по 30.06.1987, з 10.01.1994 по 31.01.1994, з 01.02.1994 по 09.12.1996, з 14.07.1997 по 04.06.1998 зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі довідки Херсонського обласного протитуберкульозного диспансеру № 198 від 07.05.2009 (додається), а тому вимога про його повторне часткове зарахування є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. 
Головне управління зазначає, що трудова книжка серії НОМЕР_2 , відповідно до якої Позивачка просить зарахувати до страхового стажу трудову діяльність, надана Позивачкою первинно як додаток до звернення від 24.02.2026, з порушенням пункту 1.1 Порядку № 22-1, а саме відсутня можливість ідентифікації власника трудової книжки, що зазначається на титульному аркуші трудової книжки. На підставі наведеного, відсутні законодавчі підстави для зарахування до страхового стажу періоду з 05.06.1998 по 08.05.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня можливість ідентифікації її власника. 
Процесуальні дії та клопотання учасників справи
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2026 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті. 
20 травня 2026 року від відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надійшов відзив на позов.
22 травня 2026 року від відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до суду надійшов відзив на позовну заяву.
25 травня 2026 року від відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву.
26 травня 2026 року від позивачки до суду надійшли заперечення (відповідь на відзив).
Станом на 15 вересня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. 
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача, перевіривши її доказами, суд встановив наступні факти та обставини. 
Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримувала пенсію за віком з 30.03.2009 року. 
Виплату пенсії призупинено з 01.11.2015 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. 
21.10.2024 року Позивачка звернулась до Пенсійного фонду України (вх. 29.10.2024 № 9023/Г-2100-24) з заявою про поновлення виплати пенсії. 
12.11.2024 року Головним управління ПФУ в Херсонській області надано лист №9494-9023/Г-02/8-2100/24, яким повідомлено, «що у разі припинення виплати пенсії з причин, визначених чинним законодавством, поновлення виплати здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 49 Закону на підставі заяви пенсіонера за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Відповідно до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005№ 22-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за№1566/11846 (зі змінами), заява про поновлення пенсії особисто подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від взяття на облік (місця проживання, перебування) особи на території обслуговування відповідного органу Пенсійного фонду. Під час прийому заяви про поновлення виплати пенсії спеціалістом територіального органу Пенсійного фонду України проводиться ідентифікація особи пенсіонера. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому статтею 46 Закону, а саме нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. При цьому частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії на момент звернення за поновленням виплати пенсії.».
07.04.2025 року Позивачка звернулась до органу Пенсійного Фонду України з заявою про поновлення виплати пенсії повторно особисто у відділенні Головного управління ПФУ в Закарпатської області у м. Ужгороді та надала відповідні документи.
За принципом екстериторіальності заява від 07.04.2025 року розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. 
За результатами розгляду вищевказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення № 965210192376 від 14.04.2025 року про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії, оскільки в матеріалах пенсійної справи, в тому числі і в заяві від 07.04.2025 року, відсутня інформація про отримання/неотримання пенсійних виплат від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
08.06.2025 року Позивачкою через вебпортал подано заяву (р.№1379) щодо подовження виплати пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі — Закон №1058) повторно, з відміткою про неотримання пенсії від російської федерації та перерахунком пенсії та врахування до страхового стажу періоду навчання в Херсонському базовому медичному коледжі з 1977 по 1979 року, що підтверджується довідкою від 21.05.2008 № 50, та період роботи з 01.08.1979 по 08.05.2000 року на посаді медичної сестри діагностичного відділення Херсонського обласного протитуберкульозного диспансера, що підтверджується довідкою Управління охорони здоров`я від 03.10.2008 року № 10-02- 92 та трудовою книжкою серії НОМЕР_2 (запис № 1 від 01.08.1979, запис № 2 від 08.05.2000 року).
За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 965210192376 від 13.06.2025 року про відмову у поновленні виплати пенсії, оскільки заява позивачкою подана через вебпортал, а не до територіального органу Пенсійного фонду України та відсутнє повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області надано лист роз`яснення № 2100-0305-8/24539 від 19.06.2025 року.
24.02.2026 року вчергове ОСОБА_1 подано заяву через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України про поновлення пенсійних виплат, яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
За результатом розгляджу вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 04.03.2026 року № 965210192376, яким позивачу було відмовлено в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю особистого звернення.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області надано лист роз`яснення № 2100-0305-8/10450 від 14.03.2026 року. 
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями та діями відповідачів, позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Джерела права та висновки суду
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема:
1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина;
6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки;
12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Положенням частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно частин 1 статті 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь - якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
За приписами частини 2 цієї статті, пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.
Згідно із частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном; 3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку; 3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин"; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
За змістом наведеної норми випадки, за яких може бути припинено виплату пенсії, можуть бути передбачені виключно законом.
Водночас, таке припинення можливе виключно на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду (постанова Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 236/2495/17).
Так, судом встановлено, що припинення виплати пенсії позивачу відбулось не в внаслідок прийняття окремого рішення, а тому суд вважає, що припинення виплати пенсії здійснено не у спосіб, установлений Законом №1058-IV.
Статтею 46 Закону №1058-IV визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
За приписами частини 2 статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 1.1 розділу I Порядку №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію). Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.
Згідно з пунктом 1.8 розділу ІІ Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Відповідно до пункту 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року. При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: 1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу; 2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; 3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).
Згідно з пунктом 2.9 розділу ІІ Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.
В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні. Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання. Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пункту 2.23 розділу ІІ Порядку №22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. До заяви про призначення (поновлення) пенсії особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), додають копії документів, в тому числі документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця та реєстрацію їх місця тимчасового проживання / перебування за кордоном (з перекладом), засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально.
Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/ або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до пункту 4.3 розділу IV Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Таким чином, Порядком №22-1 чітко визначена процедура поновлення виплати пенсії, яка включає в себе: - подачу заяви про поновлення виплати пенсії; - вчинення органом, що розглядає питання перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії відповідних дій, пов`язаних з перевіркою поданих заявником документів; - розгляд поданих заявником документів та прийняття відповідного рішення.
Так, оскаржуваними рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.04.2025 року №965210192376, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.06.2025 року №965210192376 та Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.03.2026 року № 965210192376, позивачу відмовлено в поновленні виплати пенсії, із посиланням на необхідність особистого звернення позивача до органів Пенсійного фонду України.
При цьому, заяви позивачки від 21.10.2024 року (вх. № 29.10.2024 № 9023/Г-2100-24), від 08.06.2025 року (р. № 1379) та від 24.02.2026 року були подані особисто через веб-портал електронних послуг ПФУ.
А заява від 07.04.2025 року була подана позивачкою особисто у відділенні Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у м. Ужгороді.
Разом з тим, приписами Порядку №22-1 чітко визначено, що заява про поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (пункт 1.1); заява може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису (пункт 1.1).
Тобто, пунктом 1.1 розділу I Порядку №22-1, яким врегульовано порядок звернення до органів Пенсійного фонду України, зокрема із заявою про поновлення пенсії, не визначено обов`язку пенсіонера особисто звертатися з такою заявою.
В той же час, суд зазначає, що під особистим зверненням пенсіонера, слід розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонера до приймальні відповідача.
Також суд зауважує, що із заявою про поновлення виплати пенсії позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, що вимагало застосування кваліфікованого електронного підпису одержувача пенсійної виплати.
Тобто, заяви позивача подані відповідно до Порядку № 22-1. 
Щодо посилання відповідачів на постанову Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 №162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану» (далі – Постанова № 162), суд зазначає таке.
Зазначеною постановою врегульовано особливості виплати пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану та, зокрема, особливості виплат особам, які перебувають на територіях, визначених відповідними нормативно-правовими актами як тимчасово окуповані або території бойових дій.
Разом з тим з матеріалів справи не встановлено, що позивач проживає на тимчасово окупованій території України або на території, на якій ведуться бойові дії.
Тому суд не вважає за необхідне застосовувати до спірних правовідносин приписи Постанови № 162, оскільки застосуванню у даному випадку підлягають загальні положення статті 49 Закону №1058-IV та Порядку №22-1, які регулюють поновлення раніше призначеної виплати.
Суд звертає увагу, що пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 прямо передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Отже, для вирішення питання про поновлення виплати відповідачі повинні були дослідити наявні матеріали пенсійної справи, встановити підстави припинення виплати, перевірити наявність умов для її поновлення та прийняти відповідне рішення з урахуванням усіх установлених обставин.
Водночас зі змісту оскаржуваних рішень не вбачається, що відповідачами було встановлено будь-які обставини, які свідчать про припинення права позивача на отримання пенсії.
Відповідачами не заперечується факт первісного призначення позивачу пенсії, не ставиться під сумнів статус позивача як пенсіонера та не наведено правових підстав для припинення самого права позивача на отримання пенсії.
Посилання лише на «тривале не отримання пенсії» характеризує обставину, у зв`язку з якою виплату було припинено, але не припиняє право позивача на раніше призначене пенсійне забезпечення.
Суд при цьому враховує, що припинення виплати та припинення права на виплату є різними за своїм правовим змістом юридичними категоріями.
Стаття 49 Закону №1058-IV передбачає можливість припинення саме виплати пенсії за визначених законом підстав, а частина друга цієї статті прямо передбачає механізм поновлення виплати після з`ясування відповідних обставин та наявності умов для її відновлення.
Відтак, сама обставина припинення виплати у зв`язку з її неотриманням протягом шести місяців не є безумовною та безстроковою підставою для подальшого ненадання особі раніше призначеної виплати.
Суд також звертає увагу, що відповідачі, приймаючи оскаржувані рішення, не зазначили у них конкретної норми закону, яка б забороняла позивачу подати заяву про поновлення виплати через веб-портал Пенсійного фонду України та вимагала б саме особистого звернення до сервісного центру незалежно від проходження фізичної ідентифікації.
Так само в оскаржуваних рішеннях відсутнє посилання на норму права, відповідно до якої проходження позивачем ідентифікації через «Дія.Підпис» є недостатнім для встановлення її особи.
З урахуванням встановлених обставин справи оскаржувані рішення не відповідають критеріям обґрунтованості, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, а тому суд вважає з метою повного захисту порушених прав позивача, за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.04.2025 року №965210192376, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.06.2025 року №965210192376 та рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.03.2026 року № 965210192376 про відмову у поновленні виплати пенсії позивачу. 
Як наслідок, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ у Херсонській області поновити позивачу виплату пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, з дати її припинення – 01.11.2025 року.
Щодо вимог позивачки про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу період навчання в Херсонському базовому медичному коледжі з 1977 по 1979 року та період роботи з 01.08.1979 по 08.05.2000 року на посаді медичної сестри діагностичного відділення Херсонського обласного протитуберкульозного диспансера за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , а також щодо вимоги про нарахування та виплату пенсії за віком за період з 01.11.2015 року, суд зазначає таке.
Як убачається з матеріалів справи, предметом розгляду органів Пенсійного фонду України за заявами позивачки від 07.04.2025 року, 08.06.2025 року, від 07.04.2025 року та 24.02.2026 року було питання поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком.
Водночас питання щодо зарахування до страхового стажу позивачки періоду навчання в Херсонському базовому медичному коледжі з 1977 по 1979 року та періоду роботи з 01.08.1979 по 08.05.2000 року за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , у контексті заявлених у цій справі вимог, не були предметом належного розгляду відповідачами та не отримали відповідної правової оцінки у рішеннях, які оскаржуються.
Так, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.04.2025 року №965210192376, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.06.2025 року №965210192376 та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.03.2026 року №965210192376 стосуються виключно питання поновлення виплати раніше призначеної пенсії та містять мотиви щодо способу звернення позивачки, необхідності особистого звернення та надання відомостей щодо отримання або неотримання пенсійних виплат від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Зазначеними рішеннями не вирішувалося питання про право позивачки на зарахування до страхового стажу конкретних періодів навчання та трудової діяльності, не досліджувалися належність, допустимість та достатність документів, наданих на підтвердження таких періодів, не встановлювалися обставини щодо форми навчання позивачки, характеру її трудової діяльності, а також відповідності відомостей, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , вимогам законодавства.
Аналогічно, надані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області листи-роз`яснення від 12.11.2024 року №9494-9023/Г-02/8-2100/24, від 19.06.2025 року №2100-0305-8/24539 та від 14.03.2026 року №2100-0305-8/10450 не містять вирішення по суті питання щодо зарахування зазначених позивачкою періодів до страхового стажу та не містять висновків щодо розміру належної їй пенсії за віком за минулий період.
При цьому суд враховує, що за змістом пункту 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 саме орган Пенсійного фонду України під час поновлення виплати пенсії здійснює оцінку документів, що містяться у пенсійній справі, а також документів, доданих особою, зокрема документів про страховий стаж за періоди роботи до 01 січня 2004 року, які не були враховані у пенсійній справі.
Отже, вирішення питання про зарахування спірних періодів до страхового стажу передбачає встановлення та оцінку відповідних фактичних обставин, дослідження поданих позивачкою документів, перевірку їх належності та відповідності встановленим законодавством вимогам, а за необхідності - витребування додаткових документів чи відомостей.
Суд не може підміняти орган Пенсійного фонду України у здійсненні первинного розгляду таких питань, оскільки це призвело б до фактичного позбавлення позивачки права на адміністративний розгляд відповідного питання та до вирішення судом питання, яке не було предметом належного розгляду суб`єктом владних повноважень.
Верховенство права та принцип розподілу повноважень у публічно-правових відносинах не передбачають можливості для суду вперше визначати страховий стаж особи та розмір її пенсії без попереднього прийняття відповідного рішення уповноваженим органом Пенсійного фонду України, якщо таке рішення не було предметом оскарження та його правомірність не перевірялася судом.
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивачки період навчання в Херсонському базовому медичному коледжі з 1977 по 1979 року та період роботи з 01.08.1979 по 08.05.2000 року за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 задоволенню не підлягають, оскільки ці питання не були предметом вирішення відповідачами у спірних рішеннях та не отримали належної правової оцінки суб`єктами владних повноважень.
З цих же підстав не підлягає задоволенню вимога позивачки про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити їй пенсію за віком за період з 01.11.2015 року.
Вимога про нарахування та виплату пенсії за минулий період безпосередньо залежить від встановлення права позивачки на відповідний страховий стаж, визначення розміру пенсії та встановлення правових підстав і періоду, за який така виплата має бути здійснена. Однак зазначені питання у спірних рішеннях відповідачами не вирішувалися, відповідні розрахунки пенсії не здійснювалися, а обставини, необхідні для визначення її розміру та періоду виплати, органами Пенсійного фонду України не встановлювалися.
За таких обставин суд не вбачає правових підстав для безпосереднього зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці пенсію за період з 01.11.2015 року, оскільки це передбачало б первинне вирішення судом питань, які належать до компетенції органу Пенсійного фонду України та не були ним розглянуті по суті.
При цьому відмова у задоволенні зазначених позовних вимог не перешкоджає позивачці звернутися до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та належними документами щодо зарахування спірних періодів до страхового стажу, їх оцінки при визначенні права на пенсію та її розміру, а також щодо проведення відповідного перерахунку пенсійних виплат. За результатами такого звернення уповноважений орган зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог законодавства, яке у разі незгоди позивачки може бути оскаржене в установленому законом порядку.
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині є передчасними, а тому задоволенню не підлягають. 
Щодо доводів відповідача про необхідність застосування передбаченого КАС України шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає, що позивач звернулася до суду з вказаним позовом 07.05.2026 року, а про порушення своїх прав позивач достеменно дізналася з рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.03.2026 року № 965210192376, отже передбачений статтею 122 КАС України строк звернення до суду не пропущений.
Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.
У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Матеріалами справи також підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1064,96 грн. 
За таких обставин судовий збір у розмірі 1064,96 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Київській області, як суб`єктів владних повноважень, якими порушено права позивача.  
Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, - 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язати вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.04.2025 року №965210192376 про відмову у поновленні виплати пенсії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.06.2025 року №965210192376 про відмову у поновленні виплати пенсії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.03.2026 року №965210192376 про відмову у поновленні виплати пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, з дати її припинення – 01.11.2025 року.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 532 грн. 48 коп. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 532 грн. 48 коп. 
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, код ЄДРПОУ 21295057).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, під`їзд 2, 2 поверх, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344).

Суддя С.О. Cтефанов