КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6611/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу 
за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача: до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ЄДРПОУ 43995486) 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.07.2024 №010181/2404 та від 04.07.2024 №010183/2404;
- визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2024 №Ф-010184/2404 та рішення №010185/2404 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.07.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що унаслідок проведення відповідачем документальної планової виїзної перевірки контролюючим органом виявлено ряд порушень, які було описано в Акті перевірки. Не погоджуючись з такими висновками контролюючого органу, позивачем подано заперечення, за результатами розгляду яких відповідачем призначено та проведено позапланову документальну невиїзну перевірку, та вже за наслідками якої відповідачем було прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення. Позивач не погоджується з такими рішеннями відповідача, вважаючи їх необґрунтованими, винесеними без належної оцінки усіх обставин ведення господарської діяльності, а отже протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 16.10.2024 року було залишено без руху позовну заяву (т. 7 а.с. 189). У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви та надав до суду відповідні докази (т. 7 а.с.191-192).
Ухвалою від 22 жовтня 2024 року у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено порядок та строки вчинення процесуальних дій (т. 7 а.с. 193).
Від відповідача до суду 12.11.2024 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що відповідач діяв виключно у межах своєї компетенції у спосіб та на підставі, визначені законом, тому спірні рішення винесено правомірно та скасуванню не підлягають (т. 7 а.с. 198-203).
Від позивача до суду 15.11.2024 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач на задоволенні позову наполягав, а доводи, викладені у відзиві, вважав такими, що не спростовують позовних вимог (т. 7 а.с. 205-206).
Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.
Дослідивши надані сторонами письмові матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебуває на обліку як платник податку (а.с. 14).
Основним видом економічної діяльності є: 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками.
Судом також встановлено, що в період часу з 25.03.2024 по 12.04.2024 ГУ ДПС в Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з метою дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2019 по 31.12.2022, а також законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2022, за наслідками якої складено Акт №4946/11-28-24-04/ НОМЕР_1 від 19.04.2024 (т. 1 а.с. 25-99).
До зазначеного Акту від 19.04.2024 позивачем 17.05.2024 подано заперечення (т. 1 а.с. 100-104), у якому позивач висловив свою незгоду з висновками Акту перевірки від 19.04.2024, навів власні пояснення та надав додаткові матеріали.
На підставі зазначеного Заперечення відповідачем призначено та упродовж 17-21 червня 2024 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з метою дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2019 по 31.12.2022, а також законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2022, за наслідками якої складено Акт №9520/11-28-24-04/ НОМЕР_1 від 28.06.2024 (т. 1 а.с. 166-208).
Порядок призначення та проведення зазначених перевірок позивачем у цій справі не оскаржується.
Відповідно до розділу ІІІ Акту від 28.06.2024, податковим органом за наслідками проведеної перевірки встановлено порушення позивачем: 
- Пункту 177.2, пп. 177.4.1, пп. 177.4.5 п. 177.4 статті 177 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 345126,30 грн;
- Підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України в частині заниження позивачем військового збору, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 28760,52 грн.;
- Частини 2 пункту 1 статті 7 Закону №2464-VI в частини заниження суми податкового зобов`язання по єдиному внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 211248,22 грн.;
- Пункту 188.1 статті 188, пункту 198.5 статті 198 ПК України щодо заниження позивачем податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 4265527,00 грн.
Матеріали справи свідчать про подання позивачем заперечень до акту перевірки (т. 1 а.с. 209-216), проте листом ГУ ДПС у Кіровоградській області №7410/6/11-28-24-04-02 від 12.07.2024 позивача повідомлено, що розгляд заперечень до Акту перевірки, проведеної на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 статті 78 ПК України, окремо не здійснюється (т. 1 а.с. 239).
На підставі Акту №9520/11-28-24-04/2265101495 від 28.06.2024 відповідачем прийняті рішення, серед яких:
- податкове повідомлення-рішення №010181/2404 від 04.07.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 431406,69 грн., з яких за основним зобов`язанням 345125,35 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 86281,34 грн. (т. 1 а.с. 15-17);
- податкове повідомлення-рішення №010183/2404 від 24.07.2024, яким збільшено суму зобов`язання за військовим збором на 35950,65 грн, з яких за основним зобов`язанням 28760,52 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 7190,13 грн. (т. 1 а.с. 18-20);
- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-010184/2404 від 04.07.2024, якою вимагається сплата заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 211248,22 грн. (т. 1 а.с. 21);
- рішення №010185/2404 від 04.07.2024, яким нараховано штрафні санкції унаслідок донарахування єдиного внеску у розмірі 76963,13 грн. (т. 1 а.с. 22).
Матеріали справи свідчать про оскарження позивачем в адміністративному порядку зазначених рішень (т. 1 а.с. 242-255), проте рішенням ДПС України від 26.09.2024 №29055/6/99-00-06-01-03-06 оскаржувані рішення залишено без зміни, а скаргу позивача – без задоволення (т. 2 а.с. 22-31).
Разом з тим, не погоджуючись з таким рішенням податкового органу, позивачем ініційовано розгляд даної справи у Кіровоградському окружному адміністративному суді.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Зі змісту статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами.
За приписами статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором і є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.
Надаючи оцінку порушенням, встановленим контролюючим органом за результатами проведеної перевірки, суд зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать про те, що оспорювані рішення винесені контролюючим органом унаслідок віднесення частини витрат платника податку до числа документально не підтверджених, що й призвело до здійснення донарахувань відповідачем сум податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності, військового збору, єдиного внеску та відповідних штрафних санкцій.
Так, стаття 177 Податкового кодексу України (далі – ПК України) визначає оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.
Пунктом 177.2 статті 177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до пп. 177.4.1 – 177.4 4 п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи – підприємця;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно до пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця:
- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;
- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;
- витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;
- документально не підтверджені витрати;
- витрати, щодо яких за сукупністю умов здійснення операції є підстави вважати, що наявні обставини (факти) свідчать про її здійснення з метою надання неправомірної вигоди службовій особі (у тому числі службовій особі іноземної держави);
- витрати, які контролюючий орган не враховує (не визнає) внаслідок того, що відповідно до законодавства встановлено, що операція здійснена від імені та/або в інтересах платника податку з метою надання неправомірної вигоди під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 369, 369-2 Кримінального кодексу України, прямо чи опосередковано (через третіх осіб), незалежно від розміру неправомірної вигоди.
Підпункт 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України визначає, що зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають:
- витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів;
- витрати на самостійне виготовлення основних засобів, реконструкцію, модернізацію та інші види поліпшення основних засобів (крім поточного ремонту).
Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на:
- проведення поточного ремонту;
- ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).
Повертаючись до обставин справи, суд встановив, що, виходячи зі змісту Акту №9520/11-28-24-04/2265101495 від 28.06.2024, фактичною підставою для винесення оспорюваних рішень є встановлення контролюючим органом документально не підтверджених витрат на загальну суму 1917368,33 грн., з яких за 2019 рік – 308833,34 грн., за 2020 рік – 641727,50 грн., за 2021 рік – 651385,82 грн., за 2022 рік – 315421,67 грн.
Зокрема, до таких витрат за 2019, 2020 та 2022 рік віднесено витрати на придбання сировини – декстрози моногідрат.
Так, в Акті перевірки серед іншого зазначено, що декстроза моногідрат (замінник цукру) – це природна органічна сполука у вигляді кристалічного порошку, солодка на смак. Зазвичай використовується при виготовленні морозива, заморожених десертів, кондитерських і хлібобулочних виробів, а також напоїв.
Відповідач в Акті перевірки зазначає, що згідно наданої платником податку рецептури продукції, що виробляється (батончик фруктовий, горіховий, фруктово-горіховий, фруктовий з годжі; гранола фруктова, горіхова, шоколадна, фруктово горіхова, класична), для приготування такої продукції використовувався натуральний мед. Крім цього, продукція, що реалізовувалась у перевіряємому періоді (мед та десерти з медом) має натуральний склад та не передбачає використання декстрози.
Отже, відповідач дійшов висновку про те, що платником податку задекларовано витрати, які безпосередньо не пов`язані з отриманням доходів та не утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат, на загальну суму 1265982,51 грн. (з яких за 2019 рік – 308833,34 грн., за 2020 рік – 641727,50 грн., за 2022 рік – 315421,67 грн.), тим самим порушено пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України.
Позивач з такими висновками контролюючого органу не погодився та надав письмові заперечення до Акту, у яких зазначив, що декстроза моногідрат у спірному періоді використовувалась ним для виробництва підкормки для бджіл, на підтвердження чого надано відповідні первинні та зведені (аналітичні) документи.
Відповідач натомість в Акті перевірки серед іншого зазначив, що платник податку у спірних періодах дійсно мав доходи від реалізації підкормки для бджіл в загальній сумі 2755637,00 грн. Разом з тим відповідач вказав, що за даними планової перевірки придбання декстрози позивачем включено до витрат відповідно до статті доходів «Технічні випробовування та дослідження», проте не надано документів на підтвердження загальної суми задекларованих витрат у додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан та доходи рядка 2 «Технічні випробування та дослідження» колонка 5 розділу 1.
Що стосується документально не підтверджених витрат за 2021 рік у розмірі 651385,82 грн., судом встановлено, що відповідно Акту планової виїзної перевірки від 19.04.2024, сума таких витрат складалась із вартості придбання бочок на суму 890900,00 грн., придбаних у ТОВ «Науково-виробниче підприємство Агрінол», проте не оплачених у повному обсязі.
Позивач, не погоджуючись з такими висновками контролюючого органу, подав заперечення до Акту перевірки, у яких зазначив, що сума вартості придбання зазначених бочок взагалі не включена ним до складу витрат за 2021 рік.
Натомість відповідач в Акті позапланові перевірки від 28.06.2024, фактично врахувавши надані позивачем заперечення, навів розрахунки врахованих ним витрат за 2021 рік відповідно до доходу «Пакування», з яких вбачається, що відповідачем частково не враховано витрати на придбання та використання ПММ, а також частково не враховано витрати за Актом списання будівельних матеріалів, використаних для виконання поточного ремонту цеху по переробці та пакуванню продукції бджільництва та його обладнанню за адресою: с. Грузьке, вул. Сабліна, 73.
Суд зазначає, що будь-яких інших доводів, розрахунків та/або конкретизації виявлених порушень з приводу заниження суми чистого оподаткованого доходу позивачем за 2019, 2020, 2021, 2022 роки Акт перевірки №9520/11-28-24-04/2265101495 від 28.06.2024 не містить.
Позивач натомість у своїх заявах по суті справи, а також у наявних у справі запереченнях до Акту, скарзі на ППР, зазначає, що витрати, пов`язані з придбанням декстрози моногідрат, яка використовувалась ним для виробництва підкормки для бджіл, по мірі реалізації зазначеної продукції відображались ним по статті доходу «Оптова торгівля», а не по статті доходу «Технічні випробовування та дослідження», як про це стверджує відповідач; крім цього наголошує, що ним надавались на перевірку також й документи та відповідні розрахунки щодо доходів та витрат, які стосуються надання послуг по дослідженню якості меду, тобто по статті доходу «Технічні випробовування та дослідження», а отже доводи відповідача щодо відсутності підтвердження витрат по вказаній статті доходу та включення до вказаної статті спірних сум витрат вважає безпідставними.
З приводу часткового неврахування документів на придбання та використання ПММ при наданні послуг пакування за 2021 рік позивач наголосив, що ним як до контролюючого органу, так і до суду надано повний пакет первинних документів щодо придбання та використання ПММ по усіх видах діяльності (т. 2 а.с. 58 – т. 4 а.с. 192), при цьому відповідачем не конкретизовано, які саме з наданих первинних документів не враховано до складу витрат та чому саме.
Щодо часткового неврахування відповідачем витрат за Актом списання будівельних матеріалів, використаних для виконання поточного ремонту цеху по переробці та пакуванню продукції бджільництва та його обладнанню за адресою: с. Грузьке, вул. Сабліна, 73, позивач наголошує, що Акт перевірки взагалі не містить жодного опису таких порушень, тому цілком не зрозуміло, у чому саме вони полягають.
На підтвердження своєї позиції позивачем як до контролюючого органу, так і до суду надано значний обсяг як аналітичних документів (реєстри, зведені реєстри, списки, таблиці тощо), так і відповідних первинних документів - видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні інструкції, акти списання, тощо (т. 2 а.с. 58 – т. 4 а.с. 192 – щодо придбання та використання ПММ; т. 4 а.с. 193 – т. 5 а.с. 221 – щодо придбання та використання декстрози;, т. 5 а.с. 228 – т. 7 а.с. 187 – щодо надання послуг по дослідженню якості меду, тощо). 
Суд зауважує, що будь-яких контраргументів на спростування доводів позивача відповідачем до суду не надано, як не надано й відповідних доказів. Наданий відповідачем відзив на позовну заяву за своїм змістом фактично дублює зміст Акту перевірки від 28.06.2024 року.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд зазначає, що відповідачем, який у спірних правовідносинах виступає як суб`єкт владних повноважень, до суду не надано жодних доказів на спростування позиції позивача та, відповідно, підтвердження правомірності своїх рішень, у той час, як зміст та обсяг наданих позивачем пояснень, а також первинних та інших документів дозволяє дійти висновку про послідовність та обґрунтованість позиції останнього щодо підставності віднесення спірних витрат до таких, що підтверджені первинними документами, безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю позивача та отриманням останнім доходу. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності оспорюваних рішень, а отже спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Що стосується стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До матеріалів справи додано докази сплати судового збору у загальному розмірі 8848,95 грн. (т. 1 а.с. 13, т. 7 а.с. 192), зазначені суми підлягають стягненню на користь позивача.
Доказів понесення сторонами інших судових витрат до суду не надано.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.07.2024 №010181/2404 та від 04.07.2024 №010183/2404.
Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2024 №Ф-010184/2404.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 04.07.2024 №010185/2404 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 8848,95 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО