П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 369/16615/25
Провадження № 22-ц/4815/1106/26

Головуючий у Радивилівському районному суді
Рівненської області: суддя Троцюк В.О.
Заочне рішення суду першої інстанції ухвалено
24 лютого 2026 року в м. Радивилів
Дубенського району Рівненської області
без фіксування судового засідання 
звукозаписувальними технічними засобами

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" на заочне рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2026 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі – АТ "Таскомбанк" або банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № № 1235393135 від 07 травня 2021 року в розмірі 75 811,10 гривень, з яких: основний борг (в т.ч. прострочений) – 45368,94 гривень; заборгованість за процентами річними – 6,44 гривень; заборгованість за щомісячними процентами – 30 435,72 гривень.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначалося, що вказаний кревний договір було укладено між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (далі – ТОВ "ФК "ЦФР"). Відповідно до п.1.2 кредитного договору та п.5 паспорту кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР" позичальнику надано грошові кошти на таких умовах: сума кредиту 60 590 гривень; строк кредитування 36 місяців; річні проценти 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,99% від суми кредиту. Згідно з п.3.2 кредитного договору він разом із паспортом кредиту № 5393135, умовами отримання фінансових кредитів у ТОВ "ФК "ЦФР" в редакції від 04 січня 2021 року складали єдиний кредитний договір.
17 грудня 2021 року права вимоги за кредитним договором були відступлені АТ "Таскомбанк" на підставі договору про відступлення права вимоги №171221, а тому спірна заборгованість підлягала стягненню на його користь в судовому порядку.
Заочним рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2026 року АТ "Таскомбанк" відмовлено в задоволенні позову.
Суд першої інстанції дійшов такого висновку через те, що АТ "Таскомбанк" не надало доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів за кредитним договором, право вимоги на яке перейшло до нього. Крім того, відсутні належні і допустимі докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами.
На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість, які полягали у невідповідності викладених в ньому висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про те, що всупереч висновкам суду першої інстанції ОСОБА_1 здійснив часткову оплату заборгованості, а саме: 3 375,87 гривень основного боргу та 0,83 гривень відсотків. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду така оплата є конклюдентною дією, яка свідчить про визнання боржником свого обов`язку та правомірності вимог банку. Суду надавалися банківські виписки про рух коштів за рахунком позичальника, де в графі "Призначення платежу" чітко вказано про погашення заборгованості. 
Зауважувалося і на правомірності набуття права вимоги АТ "Таскомбанк" від ТОВ "ФК "ЦФР" на підставі договору факторингу № 171221 від 17 грудня 2021року. На думку банку, така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (якщо інше не встановлено договором) і не погіршує його становища. Крім того, зверталася увага суду на презумпцію правомірності правочину (кредитного договору), унормованою ст. 204 ЦК України, та згідно з якою будь-який вчинений правочин вважається правомірним, доки його недійсність не буде встановлена судом. Оскільки кредитний договір не було спростовано, зобов`язання за ним підлягають виконанню.
З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, хоча йому про це роз`яснювалось ухвалою Рівненського апеляційного суду від 13 травня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачаєтсья, що 07 травня 2021 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1235393135, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 60 590 гривень строком на 36 місяців (а.с. 43).
Згідно з пунктом 1.4 договору позичальник доручив кредитодавцю виплатити отриману суму кредиту таким чином: 56 922 гривень фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в рахунок оплати рахунку-фактури № б/н від 06 травня 2021 року за рахунок кредиту ОСОБА_1 , 500 гривень ПАТ "Страхова компанія "ТАС" як оплату страхового платежу за договором страхування № 1235393135-КМК від 07 травня 2021 року, 1 200 гривень ПАТ "Страхова компанія "ТАС" як оплату страхового платежу за договором страхування № 1235393135-КМК від 07 травня 2021 року, 599 гривень ТОВ "ФК "ЦФР" як оплату за електронний ключ доступу до додатку "RADAR.Sereen" за кредитним договором № 1235393135 від 07 травня 2021 року, 1 299 гривень ТОВ "ФК "ЦФР" як оплату за електронний ключ доступу до додатку "SUPPORT.UA" за кредитним договором № 1235393135 від 07 травня 2021 року.
У пункті 2.1 договору обумовлено те, що усі інші умови кредитного договору були викладені у паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" у редакції від 04 січня 2021 року, які були розміщені на сайті ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднався, підписавши цей договір.
Відповідно до пункту 2.2 договору цей договір, паспорт кредиту № 5393135 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" у редакції від 04 січня 2021 року складали єдиний кредитний договір. Відповідач, підписавши цей договір, підтвердив, що свій примірник цього договору він отримав.
В матеріалах справи міститься підписаний ОСОБА_1 паспорт кредиту № 5393135, з якого вбачалося надання грошових коштів на наступних умовах: 60 590 гривень — сума кредиту, строк користування — 36 місяців; початковий процент при наданні кредиту — 0% від суми кредиту, щомісячні проценти — 2,99% від суми кредиту, загальні витрати за кредитом — 54 359,02 гривень, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом — 114 949,02 гривень, реальна річна процентна ставка — 52,27% (а.с. 43 зворот).
17 грудня 2021 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" укладено договір факторингу № 171221, за яким ТОВ "ФК "ЦФР" передало (відступило) на користь АТ "Таскомбанк" свої права вимоги до позичальників, а АТ "Таскомбанк" набуло права вимоги ТОВ "ФК "ЦФР" за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплатило ТОВ "ФК "ЦФР" за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнювала ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. 32—37).
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу ТОВ "ФК "ЦФР" (первісний кредитор) відступило на користь АТ "Таскомбанк" (новий кредитор) право вимоги за кредитним договором № 1235393135 від 07 травня 2021 року до позичальника - ОСОБА_1 (а.с. 41—42).
За наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитном договором № 1235393135 від 07 травня 2021 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за період з 17 грудня 2021 року по 01 травня 2025 року становить 75 881,10 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту — 45 368,94 гривень; заборгованість за відсотками — 6,44 гривень; заборгованість за щомісячними процентами (в тому числі прострочена) — 30 435,72 гривень (а.с. 14—15).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
За правилами ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Статтею 10561 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як зазначалося, суд попередньої інстанції у своїх висновках виходив із того, що позивачем не надано доказів фактичного здійснення операцій щодо перерахунку кредитних коштів.
Проте колегія суддів таку підставу відмови в задоволенні позову вважає необґрунтованою.
Так, із дослідженого правочину про надання кредиту видно, що він відповідає законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З поданих позивачем документів встановлено, що при укладені кредитного договору первинний кредитор з`ясував особу позичальника, його персональні дані, а саме серію і номер паспорту, місце реєстрації, ідентифікаційний номер, номер оператора стільникового зв`язку.
Кредитний договір підписано власноручно позичальником.
Спонукань вважати, що кредитні кошти видано внаслідок шахрайський дій та персональні дані ОСОБА_1 були використані первинним кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені немає.
Тим паче, позивачем надавалася виписка за особовим рахунком кредитного договору, з якої вбачається часткове погашення позичальником заборгованості.
За наведених обставин висновок суду попередньої інстанції про відмову в задоволенні позову через відсутність первинних банківських документів, які б підтверджували кредитні операції, є формалізованим і передчасним. Тобто відсутні підстави для визнання правочину безгрошовим.
Разом з тим до повного задоволення позов банку не підлягає.
Обґрунтовуючи позов, АТ "Таскомбанк" покликається на те, що єдиний кредитний договір складав сам договір, а також паспорт кредиту № 5393135 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" у редакції від 04 січня 2021 року, які розміщені на веб-сайті ТОВ "ФК "ЦФР" www.kreditmarket.ua, і з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких приєднався, підписавши договір.
Між тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач розумів, ознайомився та погодився з умовами отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР".
Отже, при врегулюванні спірних правовідносин не підлягають застосуванню правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору.
Тому доцільним є застосування при вирішенні спору висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), які в т.ч. викладені щодо правильного застосування норм права, зокрема, щодо належності та допустимості витягів з тарифів, умов і правил надання банківських послуг, а також особливостей, за відповідних обставин, укладення договору приєднання в порядку ст. 634 ЦПК України та необхідності врахування принципу захисту прав споживачів фінансових послуг. 
Щодо підписаного паспорта кредиту, то згідно з правовою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена в постанові від 23 травня 2022 року в справі № 393/126/20, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем первинний кредитор дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими.
Інше не відповідало б принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливило покладання на слабшу сторону невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Хоча й у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються також на встановлені законом, проте вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених законодавством, зокрема, ст. 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`являв.
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що в спірних правовідносинах діє презумпція винуватості боржника, а факт певного порушення прав нового кредитора є очевидним, а тому вважає за необхідне стягнути на його користь з відповідача заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 45 368,94 гривень.
Підставою для прийняття нової постанови - про часткове задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" задовольнити частково.
Скасувати заочне рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2026 року.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" 45 368 (сорок п`ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень 94 копійки заборгованості.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Акціонерне товариство "Таскомбанк"; код ЄДРПОУ 09806443; місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєствраоне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:       С.В. Хилевич

Судді:        С.В. Боймиструк

С.С. Шимків