В И Р О К 
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
«07» липня 2026 року  м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 

за участю секретаря  ОСОБА_4 

учасників судового провадження: 

прокурора    ОСОБА_5 
обвинуваченого  ОСОБА_6  (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №12022152200000044, за апеляційною скаргою прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2026 року щодо 

ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції. 

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2026 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України, покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення експертизи в сумі 4 902 грн 07 коп.

Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким  ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки. 

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частини вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Вважає, що судом першої інстанції допущено порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність при визначенні обов`язків, які імперативно повинні бути покладені на обвинуваченого при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду, перелік яких наведено у ч. 2 ст. 59-1 КК України. Проте, зазначених вимог суд першої інстанції не дотримався, так як обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, передбачений ч. 2 ст. 59-1 КК України, на ОСОБА_6 не поклав. Тому, думку прокурора, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність вирок щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 , діючи з єдиним прямим умислом на незаконне зберігання без мети збуту наркотичних засобів, 01.09.2025 приблизно о 12:30 направився до вільнодоступної ділянки місцевості, що розташована неподалік вулиці О. Коротченка в м. Первомайську Миколаївської області з метою відшукання прихованої у землі наркотичної речовини. 
В подальшому, реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, направлений на незаконне придбання (шляхом привласнення знайденого) та зберігання наркотичної речовини, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, обвинувачений, на вказаній вище ділянці відшукав у землі полімерний пакет з речовиною рослинного походження, а саме канабісом. Вказаний полімерний пакет із наркотичною речовиною він поклав до кишені своєї сумки, отже почав зберігати наркотичну речовину (канабіс), без мети збуту.

Працівниками Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області 01.09.2025 приблизно о 13:00 на вул. О. Коротченка в м. Первомайську був зупинений ОСОБА_6 для перевірки військово-облікових документів та в подальшому був доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де ОСОБА_6 виявив бажання добровільно та без примусу видати наявні наркотичні речовини та предмети. По прибуттю наряду поліції ОСОБА_6 добровільно видав полімерно-металевий предмет з нашаруваннями екстракту канабісу, який відноситься до наркотичних засобів, обіг якої обмежено, маса якого у перерахунку на висушену речовину становить 0,4253 г, а також полімерний пакет з речовиною рослинного походження, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, а саме канабісом, маса якого у перерахунку на висушену речовину становить 6,068 г.

Судом першої інстанції  ОСОБА_6 визнаний винним в незаконному придбанні, зберіганні наркотичних речовин без мети збуту, та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

Позиції учасників судового провадження. 

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. 

Обвинувачений  ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційні скарзі доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини  ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, а також кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 КК України, є правильними. 

З огляду на межі вимог апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини  ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, та кваліфікації його дій апелянтом не оспорюються. 

Тому вирок в цій частині, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядається.

Що стосується доводів прокурора про скасування вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання, суд встановив таке.

Колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про допущене порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність при визначенні обов`язків, які імперативно повинні бути покладені на обвинуваченого при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду, перелік яких наведено у ч. 2 ст. 59-1 КК України, з огляду на таке.

Так, призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду, суд першої інстанції не врахував, що такий вид покарання полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Реалізацію такого заходу примусу законодавцем визначено через застосування обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, які безальтернативно покладаються на особу, засуджену до пробаційного нагляду.

Однак, суд першої інстанції, зазначивши про необхідність покладення на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, поклав лише обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 зазначеної статті, не поклавши на останнього обов`язок, визначений п. 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, вимога щодо застосування якого є імперативною, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню. 

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК). 

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи, що покладення апеляційним судом на обвинуваченого обов`язку, визначеного п. 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, є в розумінні положень ст. 420, 421 КПК України, застосуванням більш суворого покарання чи іншим випадком, що погіршує становище обвинуваченого, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок – скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 420, 424, 425, 532, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити. 

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2026 року щодо ОСОБА_6 , - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки, з покладенням на підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України на нього наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_6 рахувати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін. 

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення. 

Судді: 

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8