Справа № 759/18381/26 суддя в І-й інстанції Бабич Н.Д.
Провадження № 33/824/4070/2026 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст.173-2 КУпАП

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
Іменем України
14 вересня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва 23 липня 2026 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05 липня 2026 року серії ВАБ № 881305, 05 липня 2026 року о 20 год. 00 хв, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 у ході конфлікту з матір`ю ОСОБА_2 висловлював в її адресу словесні образи, погрожував, чим вчинив психологічне домашнє насильство, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва 23 липня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та  застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн.Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Ухвалюючи постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначає, що постанова не містить єдиної та послідовної кваліфікації інкримінованого діяння. Частина 1 та 2 ст. 173-2 КУпАП, які суд вказує у постанові, мають різний зміст об`єктивної сторони та різні санкції. Вказане свідчить про неповне з`ясування обставин справи і предмета доказування. Фабула справи не відповідає вимогам закону та не дає змоги встановити об`єктивну сторону правопорушення. За поясненнями самого скаржника, які зафіксовані в постанові та судом не спростовано, образи були взаємні, а конфлікт спровокувала сама потерпіла, яка на момент події перебувала в стані алкогольного сп`яніння (як і скаржник). Це додатково свідчить про наявність побутової сварки, а не одностороннього домашнього насильства. Матеріали справи не місять доказів завдання шкоди потерпілій. Суд не оцінив пояснення  ОСОБА_1 , а доведеність його вини ґрунтується виключно на поясненнях  ОСОБА_2 . Рапорт поліцейського, на який послався суд, доказом бути не може, а сам протокол за своєю природою не є доказом порушення.
Судове засідання у суді апеляційної інстанції призначалось на 14 вересня 2026 року, про яке особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, та потерпіла повідомлялись належним чином та завчасно, а саме 26 серпня 2026 року (а.с. 27).
У судове засідання суду апеляційної інстанції  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Згідно ч. 5 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи строки апеляційного перегляду, належне повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої про час та місце розгляду справи, ту обставину, що їх явка не є обов`язковою, а неявка не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційній скаргу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілої.
Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, -
тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
З матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2026 року о 20 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 у ході конфлікту з матір`ю ОСОБА_2 висловлював в її адресу словесні образи, погрожував, чим вчинив психологічне домашнє насильство, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Вказане по суті не заперечується ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, в якій він який вказує, що образи були взаємні, а конфлікт спровокувала сама потерпіла, яка на момент події перебувала в стані алкогольного сп`яніння (як і скаржник). Між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 виникла побутова сварка.
Доводи апеляційної скарги в частині відсутності факту вчинення домашнього насильства, апеляційний суд вважає безпідставними та такими що спростовуються наявними у справі доказами.
У відповідності до ст. 1 п. 14 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
За загальним правилом словесні образи (образи, лайка, приниження) - це форма психологічного тиску, коли одна людина завдає іншій емоційного болю за допомогою слів.
Побоюючись за свою безпеку, потерпіла  ОСОБА_2 звернулася з заявою до правоохоронних органів.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що  ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП, оскільки вчинив дії, які свідчать про насильство в сім`ї, а саме, висловлював в адресу ОСОБА_2 словесні образи, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Зазначені дії ОСОБА_1 узгоджуються з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведені сукупністю наявних у справі доказів та не заперечується ним, чому місцевий суд надав вірну оцінку.
Доводи апеляційної скарги в частині, що  ОСОБА_2 також вчиняла протиправні дії щодо  ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки її діїне є предметом розгляду даної справи як особи, що вчинила адміністративне правопорушення, адже протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_2 на розгляді у суду не перебуває. 
Крім того, факт взаємних словесних образ ніяким чином не спростовує вину ОСОБА_1 у вчинені даного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення.
За таких обставин, підстав до задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Святошинського районного суду м. Києва 23 липня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв