Справа № 643/8306/26
Провадження № 3/643/1586/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06.07.2026       м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Новіченко Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
І.  Опис обставин, установлених під час розгляду справи.
17 квітня 2026 року о 15:00 год. у м. Харкові по вул. Валентинівській, буд. 26, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6800», тест 2872, результат огляду становить 2,24%. З результатами огляду ОСОБА_1 не згоден. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ» з метою підтвердження стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. 
Крім того, 17.04.2026 у м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 26, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. 
ІІ.  Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.
У судове засідання 06.07.2026 ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Чулков Д.І. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
При цьому, захисником подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він не має можливості прибути у судове засідання через проходження ним лікування та медичного огляду після перенесених травм. 
Розглянувши клопотання захисника суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи таке. 
Так, перше судове засідання було призначено судом на 11.05.2026, в яке ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Чулков Д.І. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, захисником подано клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи. 
У зв`язку з цим, суд відклав розгляд справи на 08.06.2026. 
08.06.2026 ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Чулков Д.І. вдруге не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, адвокатом Чулковим Д.І. подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю як захисника у кримінальному провадженні під час розгляду клопотання про продовження його підзахисному обов`язків. 
Водночас, будь-яких доказів на підтвердження вищевказаних обставин та зайнятості в іншому судовому процесі захисником суду надано не було.
У зв`язку з цим, суд ще раз відклав розгляд справи на 29.06.2026. 
У судове засідання 29.06.2026 ОСОБА_1 та його захисник знову не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, внаслідок чого розгляд справи було відкладено на 06.07.2026.
Таким чином, суд неодноразово відкладав розгляд справи та надавав як ОСОБА_1 так і його захиснику всі можливості для реалізації наданих їм процесуальних прав, якими вони не скористалися. 
При цьому суд зауважує, що з моменту звернення до суду 11.05.2026 з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи захисник до теперішнього часу так і не ознайомився з матеріалами справи. 
Посилання захисника на неможливість прибути у судове засідання 06.07.2026 у зв`язку з проходженням лікування та медичного огляду після перенесених травм суд відхиляє з наступних підстав. 
Згідно з наданими захисником медичними документами травма була отримана ним ще 17.11.2025, і відповідно до консультативного висновку від 24.04.2026 йому рекомендовано обмеження фізичних навантажень, додаткову опору при ходьбі, консервативну терапію, ЛФК, ФТЛ, реабілітацію, нагляд травматолога та невролога. 27.06.2026 захиснику було виписано направлення на ВЛК за місцем реєстрації. 
Зазначені рекомендації свідчать про необхідність тривалого відновлювального лікування та медичного спостереження, однак самі по собі не містять висновку про тимчасову непрацездатність захисника, його нездатність здійснювати професійну діяльність або абсолютну неможливість з`явитися до суду у визначений день і час.
При цьому суд бере до уваги, що 27.06.2026 захиснику було видано направлення на проходження ВЛК за місцем його реєстрації. Водночас вказане направлення є фактично похідним від стану здоров`я, про який захиснику було достеменно відомо задовго до вступу у дану справу як захисника. Таким чином, необхідність подальшого лікування, медичного спостереження та проходження відповідних обстежень не виникла раптово чи непередбачувано напередодні судового засідання, а була наслідком тривалого лікувального процесу, який тривав упродовж значного часу.
Суд звертає увагу на те, що 11.05.2026, тобто вже після отримання травми та після надання консультативного висновку від 24.04.2026 із визначенням подальших медичних рекомендацій, захисник добровільно уклав з ОСОБА_1 договір про надання правової допомоги та прийняв на себе обов`язки із здійснення захисту у цій справі. На момент прийняття відповідного професійного доручення він об`єктивно володів інформацією про стан свого здоров`я, характер отриманих ушкоджень, необхідність продовження лікування, реабілітації та медичного нагляду, а відтак міг і повинен був усвідомлювати можливі наслідки таких обставин для належного виконання своїх професійних обов`язків.
У цьому контексті суд виходить із принципу добросовісності реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, який передбачає, що кожний учасник судового процесу повинен здійснювати належне планування своєї процесуальної діяльності, вживати розумних заходів для забезпечення виконання прийнятих на себе процесуальних зобов`язань та не допускати створення ситуацій, які можуть призвести до необґрунтованого затягування судового розгляду. Приймаючи доручення на здійснення захисту за наявності відомих йому обставин щодо тривалого лікування та можливості проходження медичних процедур, захисник прийняв на себе також ризик необхідності належної організації своєї професійної діяльності таким чином, щоб забезпечити виконання процесуальних обов`язків або своєчасно вжити передбачених законом заходів для недопущення порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку.
Суд також зазначає, що надані медичні документи не містять відомостей про госпіталізацію захисника саме 06.07.2026, перебування його на стаціонарному лікуванні, встановлення режиму, який би унеможливлював пересування чи участь у судовому засіданні, або висновку лікаря про наявність медичних протипоказань щодо прибуття до суду. Сам факт проходження лікування, реабілітації чи медичного огляду за відсутності належних доказів неможливості участі у судовому засіданні не може безумовно визнаватися поважною причиною неявки, оскільки оцінці підлягає не лише наявність захворювання чи травми, а й реальний ступінь їх впливу на можливість виконання процесуальних обов`язків у конкретний день.
За таких обставин суд дійшов висновку, що наведені захисником причини його неприбуття у судове засідання 06.07.2026 не свідчать про існування об`єктивних, непередбачуваних та непереборних обставин, які б фактично позбавляли його можливості взяти участь у судовому розгляді. Враховуючи, що стан свого здоров`я, необхідність подальшого лікування та проходження медичних процедур були відомі захиснику ще до прийняття ним доручення на здійснення захисту, а надані медичні документи не підтверджують його повної нездатності брати участь у судовому засіданні саме 06.07.2026, суд визнає зазначені доводи необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для визнання неявки захисника поважною.
Окремо суд зазначає, що тричі звертаючись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, захисник при цьому не надав суду письмових пояснень щодо обставин інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень. Об`єктивних даних, які б перешкоджали захиснику своєчасно ознайомитися з матеріалами справи, сформувати свою правову позицію щодо інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень та подати до суду свої письмові заперечення, суду надано не було.
Суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані їм процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Суд зазначає, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
Також суд враховує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.
В силу приписів ст. ст. 268, 277 КУпАП вказана категорія справ розглядається протягом 15 днів без обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При цьому суд враховує принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, внаслідок чого суд має провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи як, що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Суд не має процесуальної можливості постійно та систематично відкладати розгляд справи та оголошувати перерву у судовому засіданні з підстав, які об`єктивно свідчать про затягування розгляду справи, оскільки як строки розгляду справи судом, так і строки накладення адміністративного стягнення є дуже стислими, що передбачено ст. ст. 38, 277 КУпАП.
Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що під час розгляду даної справи ОСОБА_1 та його захиснику судом були створені всі умови для реалізації їх процесуальних прав, в тому числі право приймати участь у судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою адвоката, проте останні вказаними правами не скористалися.
Таким чином, відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час розгляду справи в суді зумовлена саме їх пасивною поведінкою, оскільки будучи обізнаними про час та місце розгляду справи у судове засідання жодного разу не з`явилися. 
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 та його захисник вчетверте у судове засідання не з`явилися, розгляд справи неодноразово було відкладено за клопотанням захисника та останньому було надано достатньо часу для того, щоб своєчасно сформувати правову позицію та здійснити захист клієнта в суді, суд не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим відмовляє захиснику Чулкову Д.І. у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.
Приймаючи до уваги вищевказану поведінку сторін та враховуючи те, що явка ОСОБА_1 у судове засідання не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 і його захисника.
ІІІ.  Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ІV.  Оцінка суду.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 17.04.2026 серії ЕПР1 № 643222, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- протоколом про адміністративне правопорушення від 17.04.2026 серії ЕПР1 № 643240, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- наданим свідками відеозаписами, з яких вбачається що ОСОБА_1 хиткою ходою підходить до автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сідає за кермо цього автомобіля і здійснює зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований перед ним;
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2026; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.04.2026;
- результатами тестування за допомогою «Drager Alcotest 6800», тест 2872, відповідно до якого вміст алкоголю в крові становить 2,24%.
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції, з яких, зокрема, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Drager Alcotest 6800», і вміст алкоголю в крові за результатами огляду становить 2,24%. З даним результатом ОСОБА_1 не погодився, у зв`язку з чим працівники поліції неодноразово пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у КНП ХОР «ОКНЛ», однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився; 
- рапортом працівника поліції;
- схемою місця ДТП від 17.04.2026;
- поясненнями ОСОБА_2 , який повідомив що 17.04.2026 він знаходився за адресою м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 26, та побачив з вікна як чоловік з явними ознаками алкогольного сп`яніння сів за кермо автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Має відеозапис події;
- поясненнями ОСОБА_3 , яка повідомила що 17.04.2026 вона знаходилася за адресою м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 26, та побачила як чоловік з явними ознаками алкогольного сп`яніння сів за кермо автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Має відеозапис події;
- поясненнями ОСОБА_4 , який повідомив що 17.04.2026 о 15:00 год. він знаходився вдома і почув як спрацювала сигналізація авто. Виглянувши у вікно побачив, що автомобіль «Mitsubishi Outlander», вдарив припарковану автівку його дружини «Chevrolet Aveo». Водій «Mitsubishi Outlander» намагався виїхати зі свого місця та декілька разів вдарив «Chevrolet Aveo». Водій «Mitsubishi Outlander» виходив з автівки та виглядав дізорієнтовано, у зв`язку з чим свідок викликав поліцію. 
На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вимоги ст. ст. 256, 266, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.
Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.
Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.
V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Оцінюючи встановлені у справі фактичні обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 характеризуються підвищеним ступенем суспільної небезпеки. 
Безпека дорожнього руху є одним із фундаментальних елементів громадської безпеки держави, а встановлені законодавством правила дорожнього руху мають превентивний характер і спрямовані на мінімізацію ризиків заподіяння шкоди життю, здоров`ю та майну громадян. Відтак керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння як і відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння визнається одним із найбільш небезпечних порушень Правил дорожнього руху, оскільки істотно підвищує ймовірність виникнення дорожньо-транспортних пригод із тяжкими наслідками.
Матеріалами справи достовірно встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за наявності явних ознак алкогольного сп`яніння, які проявлялися у запаху алкоголю з порожнини рота, порушенні мови та поведінці, що не відповідала обстановці. Проведений із використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6800» огляд засвідчив значний рівень алкоголю в організмі — 2,24‰, що майже в одинадцять разів перевищує допустиму законодавством межу. Незважаючи на незгоду з результатом такого огляду, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, чим фактично позбавив можливості об`єктивно перевірити результати первинного тестування.
Особливу увагу суд звертає на те, що протиправна поведінка ОСОБА_1 не обмежилася самим фактом керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Реалізація підвищеної небезпеки такої поведінки знайшла своє фактичне підтвердження у настанні дорожньо-транспортної пригоди, під час якої водій, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Chevrolet Aveo». Більше того, відповідно до пояснень очевидця ОСОБА_4 , водій неодноразово намагався продовжити рух після первинного зіткнення, внаслідок чого повторно допускав контакти з пошкодженим транспортним засобом, що свідчить про істотне зниження здатності адекватно оцінювати дорожню обстановку та контролювати власні дії.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що сукупність установлених обставин — відмова від проходження медичного огляду для підтвердження або спростування результатів первинного тестування, вчинення дорожньо-транспортної пригоди, створення реальної загрози життю, здоров`ю та майну інших осіб, а також підтвердження цих обставин сукупністю взаємопов`язаних і узгоджених між собою доказів — свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень. Така поведінка грубо порушує принципи безпеки дорожнього руху, підриває стан громадської безпеки та потребує застосування до правопорушника передбачених законом заходів адміністративної відповідальності, які є необхідними та пропорційними як для його виправлення, так і для досягнення загальної та спеціальної превенції.
При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, враховуючи характер вчинених правопорушень та ступінь їх суспільної небезпеки – дані правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з урахуванням вимог ст. 36 в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.
Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 130, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
2. Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
3. Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
4. Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).
5. Згідно зі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
6. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп на користь держави (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»). 
7. Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
8. У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
9. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
10. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя           Н.В. Новіченко