ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2026 м.Дніпро Справа №904/1195/26
Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач)
суддів: Чус О.В., Висоцького А.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2026 (суддя Васильєв О.Ю., повний текст рішення складено 07.07.2026) у справі №904/1195/26
за позовом Криворізької східної окружної прокуратури в інтересах держави в особі 
позивача-1 Криворізької міської ради
позивача-2 Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області)
до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 
про стягнення шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев у розмірі 278847,77 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
Криворізька східна окружна прокуратура в інтересах держави в особі Криворізької міської ради (позивач-1) та Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (позивач-2) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (відповідач) про стягнення шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев в розмірі 278847,77 грн.
В обґрунтування позову прокурор посилається на те що, відповідач як постійний лісокористувач, допустив протиправну бездіяльність у вигляді не вчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, що призвело до незаконного вирубування 29 дерев у кварталі 69, виділ 2, 3 Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2026 у справі №904/1195/26 позовні вимоги задоволено повністю:
- стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь держави в особі Криворізької міської ради 278847,77 грн шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища;
- стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Дніпропетровської обласної прокуратури 3346,17 грн судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач неправомірно не здійснив належних заходів для збереження лісонасаджень на земельній ділянці, постійним користувачем якої він є. Вказане, на думку суду, свідчить про наявність як вини відповідача, так і протиправної поведінки, а також причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, які спричинили збитки.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків, завданих внаслідок незаконної порубки лісу, та задоволення позовних вимог у цій справі щодо стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища в результаті порубки лісу, у розмірі 278847,77 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2026 у справі №904/1195/26 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Ключові аргументи відповідача зводяться до наступного:
- відсутній причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача та шкідливими наслідками у вигляді завдання шкоди незаконною порубкою, також відсутня вина відповідача, адже останнім було вжито всіх залежних від нього дій, спрямованих на організацію належної охорони лісу та недопущення самовільних та незаконних рубок на території лісового фонду;
- судом першої інстанції не вказано жодної дії, якої відповідач не вчинив, а мав би вчинити, щоб запобігти незаконній порубці лісу, також не вказано перелік дій (заходів), спрямованих на охорону лісових ресурсів, недотримання яких відповідачем безпосередньо призвело до незаконної порубки лісових ресурсів;
- проігноровано дію форс-мажорних (введення воєнного стану на території України та встановлення комендантської години на території України) в силу яких відповідач не мав можливості в повній мірі здійснювати заходи щодо охорони лісів.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
10.08.2026 від Криворізької східної окружної прокуратури до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому прокурор заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
В обґрунтування своєї позиції прокурор зазначив, що саме внаслідок бездіяльності працівників відповідача, яка полягає у незабезпеченні підприємством достатньої, необхідної, належної охорони і захисту лісів від незаконної порубки на підвідомчій території, стала можливим і відбулась вирубка дерев невстановленими особами, що спричинило завдання державі шкоди.
При цьому, прокурор наголосив на тому, що не важливо хто конкретно здійснив незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної порубки дерев третіми особами.
Враховуючи наведене, прокурор виснував про те, що порушення відповідачем вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач), суддів: Чус О.В., Висоцького А.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.08.2026 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2026 у справі №904/1195/26; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2026 у справі №904/1195/26; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу, інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі; зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2026 у справі №904/1195/26.
Апеляційним судом встановлено, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження було надіслано всім учасникам справи в електронні кабінети через систему «Електронний суд» 03.08.2026 о 23:43, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа.
У ході апеляційного розгляду даної справи Центральним апеляційним господарським судом, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України.
Клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з їх повідомленням (викликом) до суду не надходило.
Не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 28.09.2023 лісником обходу № 4 Дичанського лісництва Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» при обході в урочищі «Лісове» (квартал 69 виділ 3), що знаходиться в межах м. Кривий Ріг (Довгинцівський район), було помічено незаконно зрубані дерева породи ясен та дуб діаметрами від 15 см до 46 см загальною кількістю 10 штук. За даним фактом складено акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства від 28.09.23р. Внаслідок незаконної вирубки держави завдано збитків на загальну суму 71913,48 грн., що підтверджується відповідним розрахунком Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України». 
За вищевказаним фактом та на підставі заяви Філії «Дніпровське лісове господарство» в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за №12023041720001087 від 03.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. 
Крім того, до матеріалів вказаного кримінального провадження долучено заяву Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» № 496/27.1-2023 від 29.09.23р. про те, що 28.09.2023 лісником обходу № 4 Дичанського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» при обході в урочищі «Лісове» (квартал 69 виділ 2), що знаходиться в межах м. Кривий Ріг (Довгинцівський район), було помічено незаконно зрубані дерева породи дуб та ясен діаметрами від 10 см до 72 см загальною кількістю 9 штук. 
За даним фактом складено акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства від 28.09.2023. Внаслідок незаконної вирубки держави завдано збитків на загальну суму 96163,43 грн., що підтверджується відповідним розрахунком Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України». 
У ході досудового розслідування кримінального провадження №12023041720001087 від 03.10.23р. отримано висновки судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/104-26/542-ФХЕД від 20.01.2026 та № СЕ-19/104- 26/539-ФХЕД від 19.01.2026, згідно яких розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконної порубки лісу підтверджено на суму 168076,91 грн. 
Також встановлено, що 30.10.2023 лісником обходу № 4 Дичанського лісництва Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» при обході в урочищі «Лісове» (квартал 69 виділ 3), що знаходиться в межах м. Кривий Ріг (Довгинцівський район), було помічено незаконно зрубані дерева породи ясен, дуб та в`яз діаметрами від 16 см до 59 см загальною кількістю 10 штук. За даним фактом складено акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства від 31.10.2023.
Внаслідок незаконної вирубки державі завдано збитків на загальну суму 110820, 85 грн, що підтверджується відповідним розрахунком Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України». За вищевказаним фактом та на підставі заяви Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» № 595/27.1-2023 від 06.11.2023 СВ ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за №12023041720001260 від 10.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. 
У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження отримано висновок судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/104-24/34955- ФХЕД від 25.09.2024, згідно якої розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконної порубки лісу підтверджено на суму 110770,86 грн. 
Як вказує прокурор, загальний розмір шкоди, заподіяний державі внаслідок незаконної порубки лісу в Дичанському лісництві урочище «Лісове» (квартал 69 виділ 2 та 3) упродовж вересня-жовтня 2023 року, становить 278847,77 грн. 
Під час досудового розслідування вищевказаних кримінальних проваджень за участі лісника обходу № 4 Дичанського лісництва Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» проведено огляди місця події, інші слідчі-розшукові дії, однак причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб не встановлено. 
На даний час у вказаних кримінальних провадженнях №12023041720001087 та №12023041720001260 досудове розслідування триває, жодній особі про підозру не повідомлено, завдана внаслідок незаконної порубки шкода на загальну суму 278847,77 грн не відшкодована. 
Указане стало причиною виникнення спору та звернення прокурором з позовом до господарського суду.
За наслідками розгляду позову Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1-4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та/або відзиві на неї. При цьому апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 269 Господарського процесуального кодексу України, зокрема якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглянувши оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність встановлення місцевим господарським судом фактичних обставин справи, повноту їх правової оцінки та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Абзацом 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначений вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.
Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, які б свідчили про відсутність повноважень прокурора на звернення з даним позовом чи здійснення ним представництва інтересів держави у цій справі, оскільки відповідні повноваження прокурора жодним з учасників справи не оспорюються, доводів щодо порушення порядку реалізації ним представницької функції апеляційна скарга не містить, а матеріалами справи не підтверджується існування підстав для висновку про відсутність у прокурора передбачених законом повноважень на звернення до суду в даному випадку.
Щодо суті спору, місцевий господарський суд обґрунтовано виходив із того, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
За змістом ст. 16 Цивільного кодексу України до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частинами 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.
Отже, суди, розглядаючи спори про стягнення збитків, мають встановлювати обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
Слід зазначити, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.
Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства, (лісові відносини) регулюються, зокрема Лісовим кодексом України.
За приписами ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.
Положеннями ст. 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Частиною 5 ст. 86 Лісового кодексу України передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на, зокрема постійних лісокористувачів.
За приписами ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у, зокрема незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
Системний аналіз положень ст. 86, п. 1 ч. 2 ст. 105, ст. 107 Лісового кодексу України дає підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, до того ж, підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (аналогічний висновок міститься у постановах від 18.05.2023 у справі №914/669/22, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17).
Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, тобто у даному випадку, здійснення незаконної порубки дерев.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався доведеністю прокурором належними та допустимими доказами в порядку вимог статей 74, 76-77 ГПК України наявності складу цивільного правопорушення, що є необхідною умовою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди.
Так, матеріалами справи доведено факт незаконної порубки дерев упродовж вересня-жовтня 2023 року третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Отже, відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді нездійснення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на належній йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело (причинно-наслідковий зв`язок) до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди лісу.
Відсутність визначеного чіткого переліку заходів направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок не звільняє відповідача від необхідності забезпечення його схоронності.
Доводи апелянта про відсутність вини відповідача та вплив воєнного стану на виконання ним обов`язків, колегія суддів відхиляє.
Як вже зазначалося вище, відповідач є постійним лісокористувачем у розумінні статей 16, 17, 19, 86, 89 ЛК України, а тому саме на нього покладено обов`язок забезпечення охорони та збереження лісових насаджень. Факт незаконної порубки дерев на території, що перебуває у постійному користуванні відповідача, свідчить про неналежне виконання ним покладених законом обов`язків, незалежно від того, чи встановлено осіб, які безпосередньо вчинили порубку.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції його доводів щодо введення на території України воєнного стану, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє, оскільки матеріалами справи не підтверджено здійснення вирубки дерев саме під час дії комендантської години, як і неможливості виконання своїх обов`язків щодо забезпечення охорони лісових насаджень та недопущення незаконної вирубки дерев внаслідок дії воєнного стану.
Доводи відповідача щодо самостійного виявлення порушення та звернення до правоохоронних органів не свідчать про вчинення своєчасних заходів щодо недопущення такого порушення, а спрямовані на усунення наслідків власного неналежного виконання обов`язків щодо недопущення незаконних рубок.
Також, апелянт не навів переконливих доводів щодо неправильності визначення розміру завданої шкоди, не заявив клопотань про призначення експертизи та не надав альтернативного розрахунку розміру шкоди. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано визнав висновки судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/104-26/542-ФХЕД від 20.01.2026, № СЕ-19/104- 26/539-ФХЕД від 19.01.2026 та № СЕ-19/104-24/34955- ФХЕД від 25.09.2024 належним і допустимим доказом розміру заподіяної шкоди.
З огляду на встановлені вище обставини в сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується склад цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка виражається в неналежному виконанні своїх обов`язків щодо охорони та захисту лісу на підвідомчій відповідачу території лісового фонду; розмір шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу підтверджується висновками судової інженерно-екологічної експертизи; безпосередній причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, оскільки шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства; а також вина відповідача, що полягає в протиправній бездіяльності та неперешкоджанні його посадовими особами незаконному вирубуванню лісових насаджень та порушенню законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (заява №4241/03) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд зазначає, що скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному сенсах.
У силу приписів ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час перегляду оскаржуваного рішення зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних заперечень, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні статей 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2026 у справі №904/462/26 без змін, з огляду на що апеляційна скарга Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" задоволенню не підлягає.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2026 у справі №904/1195/26 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2026 у справі №904/1195/26 залишити без змін.

Поновити дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2026 у справі №904/1195/26, зупинену ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.08.2026.

Справу №904/1195/26 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 16.09.2026.

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя О.В. Чус

Суддя А.М. Висоцький