Провадження № 2/359/3124/2026
Справа № 359/1101/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

10 вересня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді  Журавського В.В.
при секретарі   Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.
В середині січня 2026 року ТОВ «Мілоан» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 08 січня 2025 року уклало з відповідачем договір про споживчий кредит №8235926. За яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 345 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,97% за кожний день користування та комісію у розмірі 2500 гривень.
Також, 11 грудня 2024 року ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачем договір про споживчий кредит №8424388. За яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 345 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,97% за кожний день користування та комісію у розмірі 2500 гривень.
ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 000 гривень. 
Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором №8235926 у розмірі 31539 гривень 41 копійка, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 гривень 00 копійок, заборгованості за комісією за обслуговування у розмірі 12600 гривень 00 копійок, заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 2500 гривень 00 копійок, заборгованості за пенею (штрафами) у розмірі 5000 гривень 00 копійок, заборгованість за інфляційними втратами у розмірі 1439 гривень 41 копійка.
За кредитним договором №8424388 у розмірі 30751 гривня 45 копійок, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 гривень 00 копійок, заборгованості за комісією за обслуговування у розмірі 14000 гривень 00 копійок, заборгованості за пенею (штрафами) у розмірі 5000 гривень 00 копійок, заборгованість за інфляційними втратами у розмірі 1751 гривня 45 копійок.
Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Мілоан» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами у розмірі 62290 гривень 86 копійок.

2. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача ОСОБА_2 просила проводити розгляд цивільної справи за її відсутності, дана вимога міститься в резолютивній частині позову (а.с.14). 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином, що підтверджується з довідками ф.20 «адресат відсутній за вказаною адресою».

3. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2026 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.116-118).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
Встановлено, що 08 січня 2025 року уклало з відповідачем договір про споживчий кредит №8235926. За яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 345 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,97% за кожний день користування та комісію у розмірі 2500 гривень (а.с.39-50).
11 грудня 2024 року ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачем договір про споживчий кредит №8424388. За яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 345 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,97% за кожний день користування та комісію у розмірі 2500 гривень (а.с.67-78).
ТОВ «Мілоан» виконало своє грошове зобов`язання та надало  ОСОБА_1  грошові кошти у розмірі 20000 гривень. Вказана обставина підтверджується платіжним дорученням №144387344 від 11.12.2024 та платіжним дорученням №145846125 від 08.01.2025 (а.с.61,31).
Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.  Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:  надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;  заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;  вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:  електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;  електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;  аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Встановлено, що договір про споживчий кредит №8235926 від 08 січня 2025 року та договір про споживчий кредит №8424388 від 11 грудня 2024 року були підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» в електронній формі. 
ОСОБА_1 неналежним чином виконувала грошове зобов`язання, тому у неї виникла за кредитним договором №8235926 у розмірі 31539 гривень 41 копійка, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 гривень 00 копійок, заборгованості за комісією за обслуговування у розмірі 12600 гривень 00 копійок, заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 2500 гривень 00 копійок, заборгованості за пенею (штрафами) у розмірі 5000 гривень 00 копійок, заборгованість за інфляційними втратами у розмірі 1439 гривень 41 копійка (а.с.36).
За кредитним договором №8424388 у розмірі 30751 гривня 45 копійок, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 гривень 00 копійок, заборгованості за комісією за обслуговування у розмірі 14000 гривень 00 копійок, заборгованості за пенею (штрафами) у розмірі 5000 гривень 00 копійок, заборгованість за інфляційними втратами у розмірі 1751 гривня 45 копійок (а.с.66).
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду  ОСОБА_1 хоча б частково повернула означений борг.
Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем. Тому відповідно до ст. 625 ЦК України пеня у розмірі 5000 гривень 00 копійок, інфляційні втрати у розмірі 1439 гривень 41 копійка та інфляційні втрати у розмірі 1751 гривня 45 копійок підлягає виключенню із загального боргу.
З огляду на це, з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Мілоан» належить стягнути заборгованість за кредитним договором №8235926 у розмірі 25100 гривень 00 копійок (31539,41 – 5000 – 1439,41) та за кредитним договором №8424388 у розмірі 24000 гривень 00 копійок (30751,45 – 5000 – 1751,45), а всього стягнути 49100 гривень 00 копійок.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції №261 від 07 січня 2026 року (а.с.20) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Мілоан» сплатив судовий збір у розмірі 2662 гривні 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений частково, а саме 78,82% (49100 / 62290,86? 100%). З огляду на це, з  ОСОБА_1  на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2098 гривень 50 копійок (2662,4 / 100% ? 78,82%).
На підставі викладеного та керуючись п.5 ч.1 ст.3, ч.3, ч.6 ст.11, ч.12 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.526, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, ч.1 та ч.2 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованість за кредитним договором №8235926 у розмірі 25100 гривень 00 копійок, за кредитним договором №8424388 у розмірі 24000 гривень 00 копійок та витрати на оплату судового збору у розмірі 2098 гривень 50 копійок.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», що розташовується за адресою: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська 17-21, код ЄДРПОУ 40484607.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Дата складення повного заочного рішення – 10 вересня 2026 року.

Суддя      підпис 
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду   В.В. Журавський