Справа № 562/2261/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2026 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., при секретарі судових засідань Бєлявські А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2026 року в системі «Електронний суд»  ОСОБА_1 діючи через свого представника адвоката Ярмольчука В.С., звернувся з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №R607769 від 06 липня 2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та провадження закрити.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 та 27 квітня 2006 року був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. 06 липня 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову за те, що він не прибув за викликом до ТЦК та СП та не пройшов ВЛК (п.2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовцівта поліцейських на соціальний захист»), чим допустив порушення правил військового обліку та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. З оскаржуваною постановою не згідний, оскільки повісток від ТЦК та СП не отримував. Про наявність відомостей щодо порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію дізнався з мобільного додатку «Резерв+» та вимушений був написати 01 липня 2026 року заяву в ньому, якою свою вину визнав, розраховуючи на закриття справи за спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки тримісячний строк притягнення його до адміністративної відповідальності минув. Однак він не давав зобов`язань не оскаржувати постанову в разі її винесення з порушеннями вимог чинного законодавства.
Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 липня 2026 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У відзиві на позов від 04.09.2026 представник відповідача позовні вимоги вважає безпідставними, аргументуючи тим, що оскаржувана постанова була винесена в порядку, передбаченому статтею 279-9 КУпАП, на підставі поданої позивачем особисто через електронний кабінет військовозобов`язаного (мобільний застосунок «Резерв+») заяви про визнання факту вчинення адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. Зазначена заява була сформована позивачем 01.07.2026 року через електронний кабінет військовозобов`язаного в мобільному застосунку «Резерв+» та в автоматичному порядку надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_1 через взаємодію із ІКС «Оберіг». Розгляд справи та накладення адміністративного стягнення здійснювалися уповноваженим органом ТЦК та СП у межах наданих законом повноважень та в межах передбаченого ч.9 ст.38 КУпАП річного строку, тому підстави для висновку про пропуск строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі відсутні. 
Сторони в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, згідно поданої заяви представник позивача просить розглянути справу без їх участі.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст.9 КУпАП).
Установлено, що постановою №R607769 від 06 липня 2026 року Тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
При розгляді справи позивач не був присутній, оскаржувану постанову відповідачем винесено в порядку, передбаченому статтею 279-9 КУпАП, на підставі поданої 01 липня 2026 року позивачем особисто через електронний кабінет військовозобов`язаного (мобільний застосунок «Резерв+») заяви про визнання факту вчинення адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Згідно з оскаржуваною постановою порушення  ОСОБА_1 вимог законодавства полягають в тому, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів установлено, що останній не пройшов ВЛК (п.2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»), чим допустив порушення правил військового обліку, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП.
Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни проходять військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період є підставою для притягнення до відповідальності саме за ч.3 ст. 210 КУпАП.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560.
Відповідно до пунктів 68, 69 вказаного Порядку у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження. Резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.
Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.
Відповідно до п.2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
04 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 року № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час». Ним же було передбачено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до набрання чинності цим Законом, протягом 9 місяців з дня набрання ним чинності підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Водночас, до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України №4235-ІХ від 12.02.2025 року було внесено зміни і викладено положення у наступній редакції:
«2. Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України-до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Наявність у військовозобов`язаного права на відстрочку від призову не звільняє його від виконання обов`язків, встановлених законодавством про військовий обов`язок та військовий облік, зокрема, покладений на позивача обов`язок самостійно пройти повторний медичний огляд військово-лікарською комісією до 05 червня 2025 року.
Відповідно до п.4 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 громадяни України, завданням військового обліку є : утворення військового резерву людських ресурсів, накопичення військово-навчених людських ресурсів, необхідних для укомплектування Збройних Сил, інших військових формувань у мирний час та в особливий період; проведення аналізу кількісного складу та якісного стану призовників, військовозобов`язаних та резервістів для їх ефективного використання в інтересах оборони та національної безпеки держави; своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; організація своєчасного бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; забезпечення контролю за станом військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку; забезпечення громадян України інформацією щодо виконання ними військового обов`язку.
Призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом (ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункт 19 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).
Отже, в період з 04 травня 2024 року до 05 червня 2025 року у позивача, якого 27 квітня 2006 року було визнано обмежено придатним до військової служби, у воєнний час виник обов`язок самостійно повторно пройти медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби та своєчасного оформлення військово-облікових документів.
Доказів того, що позивач самостійно звертався до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в період з 04 травня 2024 року до 05 червня 2025 року і пройшов медичний огляд до 05 червня 2025 року, не надано, чим допустив порушення правил військового обліку. Суду також не подано доказів в підтвердження наявності в позивача об`єктивно непереборних перешкод щодо проходження ВЛК до 05.06.2025.
Поряд із цим, вирішуючи питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в тому числі дотримання відповідачем належної процедури, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з положеннями частини першої цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Частина перша статті 38 КУпАП передбачає, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Відповідно до частини дев`ятої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
У позовній заяві позивач наголошував на тому, що його притягнуто до адміністративної відповідальності поза строком, встановленими статтею 38 КУпАП.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.07.2018 у справі № 308/8763/15-а, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Як зазначив Верховний Суд, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
За приписами частини дев`ятої статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення. Вказана норма не передбачає інших умов відліку цього строку.
Спірна постанова №R607769 по справі про адміністративне правопорушення датується 06 липня 2026 року.
Адміністративне стягнення накладено на позивача за не проходження (відмову від проходження) повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби з дня набрання чинності Законом № 3621-IX (04 травня 2024) до 05 червня 2025 року включно.
Суд зауважує, що за диспозицією пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX в редакції Закону № 4235-ІХ, непроходження військовозобов`язаним повторного медичного огляду до кінцевої дати, встановленої цим законом – 05.06.2025, утворює склад правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП. Тобто днем вчинення вказаного правопорушення є наступний день після кінцевого строку, тобто 06 червня 2025 року і саме цього дня таке правопорушення вже є завершеним.
Початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення пов`язується також з днем його виявлення. Днем виявлення правопорушення потрібно вважати день, коли уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення орган (в разі якщо він складається) отримав будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, день виявлення адміністративного правопорушення не тотожний дню складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення пов`язується з днем виявлення правопорушення лише у випадку вчинення триваючого правопорушення, тобто проступку, пов`язаного з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою.
Вказані вище висновки узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 28 лютого 2019 року в справі № 149/2498/17, від 21 листопада 2019 року в справі № 461/1393/16-а.
Однак, як вище встановлено судом, спірне правопорушення не є триваючим правопорушенням, оскільки є вчиненим та завершеним 06 червня 2025 року. Тобто саме з цієї дати необхідно обраховувати строки, встановлені частиною дев`ятою статті 38 КУпАП.
Судом також враховано, що відповідно до статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» № 1951-VIII від 16.03.2017, Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України, одним із основних завдань якого є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України.
Основними засадами ведення Реєстру є: 1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів (стаття 3 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).
Згідно з статтею 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать серед іншого відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку тощо (пункт 17-1 частини першої статті 7 зазначеного вище Закону).
До службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста згідно з статтею 8 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» належать відомості про проходження альтернативної (невійськової) служби відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; про участь у бойових діях; про виконання військового обов`язку; про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Таким чином, в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів повинна відображатись інформація щодо дати проходження позивачем останнього медичного огляду. При чому така інформація вноситься відповідними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Отже, в спірному випадку, в разі проходження позивачем вчасно повторного медичного огляду до 05.06.2025, така інформація мала бути внесена відповідачем до Реєстру. Натомість відомості Реєстру не містять інформації щодо проходження позивачем медичного огляду щодо придатності до виконання військового обов`язку до вказаної дати відповідно до вимог Закону №3621-IX.
Тобто відповідач в силу закону, з огляду на надані йому повноваження, з 06.05.2025 повинен був володіти інформацією про непроходження позивачем повторного медичного огляду до 05.06.2025.
Як встановлено судом вище, спірне правопорушення не є триваючим правопорушенням, оскільки є вчиненим та завершеним 06 червня 2025 року. З огляду на подію проступку, у відповідача були правові підстави для негайного ініціювання з 06 червня 2025 процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
У справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04, пункт 70) Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) навів основні аспекти принципу «належного урядування» (Good Governance), який є фундаментальною складової принципу верховенства права (Rule of Law).
Так, ЄСПЛ вказав, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Отже, з огляду на неналежне виконання відповідачем своїх повноважень щодо фіксації факту порушення позивачем правил військового обліку, враховуючи вимоги принципу «належного урядування», відповідач не повинен отримувати вигоду від своєї триваючої бездіяльності, у вигляді накладення на позивача адміністративного стягнення за правопорушення, що мало місце ще 06.06.2025, і про яке йому мало бути відомо з цієї дати за змістом покладених на нього повноважень. Тобто поза межами строку накладення відповідного стягнення, з огляду на наведені вище висновки суду щодо дати вчинення вказаного правопорушення та реальну можливість відповідача притягнути  ОСОБА_1 до відповідальності в межах строків, встановлених КУпАП.
Водночас спірна постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення прийнята 06.07.2026, тобто з порушенням строку, передбаченого частиною дев`ятою статті 38 КУпАП.
Вказане унеможливлює на даний момент вирішення питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на сплив строку притягнення до такої відповідальності.
Відтак позовні вимоги підлягають до задоволення та скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення і закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку зі спливом на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 532,48 грн.
Керуючись статтями 9, 19, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №R607769 від 06 липня 2026 року, якою притягнуто  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь  ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) грн. 48 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя І.А.Чорний